Biografi
Jacob Olsens var son till fiskaren Joen Peter Pauli Olsen, från Sandavágur och Lisbeth Olsen, född Magnussen, från Leynar.
Olsen arbetade 15 månader i Sandavági och var till sjöss i ett år. År 1923 blev han antagen till lärarutbildningen vid Lärarhögskolan i Tórshavn och tog lärarexamen 1926. I september 1926 anställdes han i Tórshavns skola. Føroya Lærararskúli, årgang 1926. År 1961 blev han viceskoleinspektør i skolan i Tvøroyri och var det tills han gick i pension den 31 oktober 1971.
Mellan 1928 och 1931 var han tillsammans med Sámal Johansen redaktör för Barnablaðið ('Barntidningen'). Mot bakgrund av många barns berättelser publicerade i denna tidskrift, publicerades  1964, med anledning av Jacob Olsens 60-årsdag, boken Nú breddar av Færøsk Lærerforening.
Åren 1932-1933 studerade Jacob Olsen engelska, matematik samt biologi vid Statens Lærerhøjskole. Senare förlängdes studierna i engelska  med ytterligare fyra år. Åren 1957-1958 läste Jacob Olsen en ettårig kurs i engelska, geografi och biblioteksarbete vid Danmarks Lærerhøjskole.
Jakob Olsen var ledamot och ordförande i hälsovårdsnämnden i Froðba. Han var också organist i kyrkan i Tvøroyri i nära 25 år. Under många år var han examinator i skriven engelska i gymnasiet och årskurs 9 och 10. Olsen har gjort flera översättningar mellan engelska, danska, färöiska och norska, bland annat barnboken Kubbin av Anne-Catharina Vestly från norska till färöiska.
Jacob Olsen gifte sig 1933 med Olga Maria, född Hansen. De flyttade till Köpenhamn i början av 1970-talet där han fortsatte med översättningsarbete och gav privatlektioner i engelska till sin död.


Korkiaränni är en ö i Finland. Den ligger i Bottenhavet och i kommunen Nystad i den ekonomiska regionen  Nystadsregionen i landskapet Egentliga Finland, i den sydvästra delen av landet. Ön ligger omkring 81 kilometer nordväst om Åbo och omkring 230 kilometer väster om Helsingfors.
Öns area är 1,4 hektar och dess största längd är 190 meter i öst-västlig riktning.


Theodorákeio är en ort i Grekland.   Den ligger i prefekturen Nomós Péllis och regionen Mellersta Makedonien, i den norra delen av landet, 400 km norr om huvudstaden Aten. Theodorákeio ligger 420 meter över havet och antalet invånare är 583.
Terrängen runt Theodorákeio är varierad, och sluttar västerut. Runt Theodorákeio är det ganska tätbefolkat, med 54 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Aridaía, 11,6 km väster om Theodorákeio.


Hastur, även kallad "Den onämnbare" (The Unspeakable) och "Han som inte bör nämnas" (He Who is Not to be Named), är en fiktiv gudalik varelse i Cthulhu-mytologin.
Namnet Hastur lånade H. P. Lovecraft till sina noveller från Robert W. Chambers som i sin tur hade lånat det från Ambrose Bierce. Lovecraft läste 1926 Chambers novellsamling Kungen i gult (1895) och blev så hänförd av den att han nämnde Hastur i en av sina noveller, "The Whisperer in Darkness".
I Bierces korta novell "Haita the Shepherd" (1891) är Hastur fåraherdarnas gud som är mycket mer tolerant och välvillig än varelsen som August Derleth använde i sina berättelser. I "The Repairer of Reputations" (1895) är Hastur namnet på en stad och i "The Demoiselle D'Ys" (1895) en potentiellt övernaturlig betjänt.
Det är oklart om Lovecrafts Hastur var en person, en plats, ett föremål eller en varelse. Derleth lät Hastur vara en av de stora äldre (Great Old One), Yog-Sothoths avkomma och teoretiskt Magnum Innominandum. Som denna inkarnation har Hastur flera skepnader eller avatarer:


Christina Bertrup, född 23 december 1976 i Sköns församling, Västernorrlands län, är en svensk curlare.
Hon inledde sin internationella karriär i Lag Gustafson från Umeå CK och tog guld i EM 2000 i Oberstdorf. Laget kom 6:a i OS 2002 i Salt Lake City.
Tillsammans med Lag Viktorsson, Skellefteå CK tog hon guld i EM 2010 i Champéry, därefter vann hon silver i EM 2011 i Moskva, brons i EM 2012 i Karlstad och guld i EM 2013 i Stavanger med lag Lag Sigfridsson.


Enkelejda Alushi, född Enkelejda Arifi den 20 maj 1968 i Rrogozhinë i västra Albanien, är en albansk folkmusiksångerska som sjunger çameriska låtar (kopplat till området Tsamerien i södra Albanien (Çamëria på albanska).
Alushi sjunger främst folkmusik, och främst Çamëriska sånger. Hon har släppt låtar som "Lulë moj", "Jetoj", "Baladë çame" och "Mall për Çamëri".
I december 1990 var Alushi en av de 38 deltagande artisterna i Albaniens äldsta musiktävling Festivali i Këngës, där vinnaren får representera landet i Eurovision Song Contest följande vår. Hon tävlade med bidraget "Një dashuri" (svenska: en kärlek) som skrevs av Pandi Laço med musik av Adrian Hila. Alushi deltog i den andra semifinalen, den 24 december 1990 och var en av de akter som juryn valde att gå vidare till tävlingens final. I finalen dagen därpå fick hon startnummer 6 av 17, hon framträdde efter Alban Skënderaj & Miriam Cani och före Maria Prifti. Hennes folkmusikinspirerade låt fick av juryn höga poäng, totalt 36 vilket räckte till att sluta 5:a i tävlingen. Vann gjorde Aurela Gaçe på 82 poäng.
Under hösten 1992, inför firandet av 100-årsjubileet av Albaniens självständighet i november släppte hon låten "Në një flamur të pandarë" tillsammans med bland andra Selami Kolonja och Nikollë Nikprelaj som blev mycket populär. Under våren 1994 deltog hon tillsammans med Hysni Alushi i den nyskapade musiktävlingen Kënga ime. De tog sig till finalen och tilldelades där pris för bästa produktion för låten "Ah kjo zemër".
Hennes farbror, Hysni Alushi, är även han en framgångsrik folkmusiksångare. Hon är född i Durrës och har släkt i Rrogozhina. Hon är gift och bosatt i Kosovo.


Ousden är en by och en civil parish i distriktet West Suffolk i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Suffolk och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet, 90 km nordost om huvudstaden London. Orten har 233 invånare (2001). Den har en kyrka.
Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är 8 °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är 17 °C, och den kallaste är januari, med 0 °C.


John Jamieson, född den 5 mars 1759 i Glasgow, död den 12 juli 1838 i Edinburgh, var en skotsk präst och språkforskare.
Jamiesons mest betydande verk är An Etymological Dictionary of the Scottish Language (1808), till vilket sedermera fogades ett vidlyftigt Supplement (2 band, 1825); de samarbetades i upplagan av 1879–1887. Han utgav även John Barbours The Bruce och Blind Harrys The Wallace.


Anne-Marie Ericsson, född 20 januari 1933, död 29 april 2021, var en svensk konstvetare.
Ericsson var lärare på Konsthögskolan och universitetslektor i konstvetenskap vid Stockholms universitet. Mest känd är hon som författare och en framstående kännare av 1900-talets svenska konstindustri och konsthantverk. I sina böcker och olika samlingsverk skrev hon om 1900-talets konsthantverk. Hon var även konstkritiker i Dagens Nyheter.
Ericsson skrev bland annat om den påkostade interiören på Amerikalinjens passagerarfartyg M/S Kungsholm. Under andra världskriget togs fartyget i beslag av USA och inredningen förstördes. Ericsson letade i arkiv och museer efter beskrivningar, ritningar och fotografier för att försöka rekonstruera inredningen. Anne-Marie Ericsson var även en pionjär i att förstå stilepoken Swedish Grace betydelse och verkshöjd. Redan 1984 utkom hennes bok Svenskt 1920-tal, Konstindustri Konsthantverk på förlaget Signum. Hennes sista bok handlar om textilformgivaren Astrid Sampe och utkom hösten 2019.


Ett benhus eller ossuarium (av latin os, "ben", "benknota") är en urna, sarkofag, brunn, rum eller separat byggnad, där benen efter en eller flera avlidna förvaras, oftast synligt. Kroppen efter de avlidna gravsätts först och efter en tid tas benen upp och flyttas till sin slutgiltiga plats; en anledning är platsbrist. Benen kan stuvas på ett effektivare sätt om de tas upp ur en kista och gravplatsen blir ledig. Även när man hittat ben från tidigare begravda när man grävt nya gravar har de ibland placerats i benhus istället för att läggas tillbaka. Ossuarier har använts i bland annat zoroastrism, judendomen och Romersk-katolska kyrkan.


Romerska republiken
Den romerske generalen och konsuln Manius Curius Dentatus vinner en avgörande seger över samniterna, vilket gör slut på det krig, som har varat i 50 år. Han får också de upproriska sabinerna att ge sig. Deras territorium annekteras och de får "civitas sine suffragio" ("medborgarskap utan rösträtt"). Samniterna erkänns av romarna som autonoma allierade, men de tvingas i gengäld ge upp en del av sitt land till romarna.


Saukkojärvi är en sjö i kommunen Alavo i landskapet Södra Österbotten i Finland. Sjön ligger 107,2 meter över havet. Den är 1,43 meter djup. Arean är 60 hektar och strandlinjen är 3,69 kilometer lång. Sjön  ingår i Lappo å huvudavrinningsområde.   Den ligger omkring 27 kilometer sydöst om Seinäjoki och omkring 290 kilometer norr om Helsingfors.


Viktor Johannes Rinman, född 3 november 1873 i Göteborg, död 5 oktober 1944 i Stockholm, var en svensk bibelskolledare och författare.
Johannes Rinman var son till Engelbert Rinman samt bror till Axel och Erik B. Rinman. Han genomgick Bengt Carl Rodhes elementarskola i Göteborg och åtnjöt privatundervisning 1889–1895 samt praktiserade i lantbruk och genomgick lantbruksskola 1895–1898. Under de två följande åren studerade han teologi i London och USA samt företog i missionsstudiesyfte resor till Kina och Japan. Efter hemkomsten var han lärare vid Karlskoga praktiska läroverk 1901–1904 och blev därefter jämte Efraim Rang den bärande kraften i den stora ungdomsväckelsen inom Evangeliska fosterlandsstiftelsen. Rinman var en god och inspirerande lärare vid Johannelunds missionsinstitut 1905–1910. Än större verkan fick dock hans undervisning genom den bibelstudiekurs per korrespondens, som han anordnade 1908–1910 och som samlade omkring 800 elever från hela Norden. Detta stora intresse uppmuntrade Evangeliska fosterlandsstiftelsen att 1910 grunda Svenska bibelinstitutet i Hagaberg, vars rektor Rinman blev. Institutets huvuduppgift var att genom förklaringar införa eleverna i Bibeln, men där meddelandes även profan utbildning efter folkhögskolans undervisningslinjer. Sedan svår sjuklighet tvingat Rinman att lämna befattningen 1922, utövade han ett flitigt författarskap, bland annat av bibelstudier och biografier, som Lina Sandell (1931). Med djup bibelkännedom och stor allmänbildning lät Rinman sina på exegetisk grund vilande bibelförklaringar syntetiskt belysa sambandet mellan Gamla och Nya testamentet. Han var aktiv i en rad kristna sammanslutningar, bland annat tillhörde han styrelsen för Evangeliska fosterlandsstiftelsen 1908–1920 samt var ordförande i De ungas förbund 1910–1920 och ledamot av Svenska missionen i Kina 1896–1937.
Han var från 1895 gift med Elin Hildegard Erika Storckenfeldt (1855–1949), som 1888–1891 var föreståndare för Sophiahemmet. Makarna är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.


Velké Březno är en ort i Tjeckien.   Den ligger i regionen Ústí nad Labem, i den nordvästra delen av landet, 70 km norr om huvudstaden Prag. Velké Březno ligger 148 meter över havet och antalet invånare är 1 957.
Terrängen runt Velké Březno är huvudsakligen lite kuperad. Velké Březno ligger nere i en dal. Runt Velké Březno är det ganska tätbefolkat, med 116 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Ústí nad Labem, 7,7 km väster om Velké Březno. I omgivningarna runt Velké Březno växer i huvudsak blandskog.


Verksamhet
Mor Kerstin övertog som änka 1813 den förläggarverksamhet som startats av både hennes och makens familj och drev den vidare. Vid sekelskiftet 1800 ersattes det tidigare samköpssystemet inom den textila hemindustrin, där en företagare köpte upp de produkter kvinnor tillverkade hemma och sedan sålde dem vidare till gårdfarihandlare, av det så kallade förläggarsystemet, där en förläggare tillhandahöll material till hemindustrins tillverkare, som sedan tillverkade de produkter förläggaren åtagit sig att köpa upp. Förläggarna arbetade även de hemifrån och utvecklade sig senare under seklet till storföretagare, då deras förläggarsystem utvecklades till "bondefabriker" och sedan textilindustrier. Mor Kerstin var en av dessa.
Under 1820-talet var Kinnaområdet i Marks härad i Sjuhäradsbygden i Västergötland ett centrum för denna hemindustri, och under 1830-talet konkurrerade ett femtiotal förläggargårdar med tusentals hembaserade vävare anställda, bland vilka Mor Kerstin blev den främsta. Hon uppges ha varit den första där som använde sig av bomullsgarn, den vara som utvecklade den industriella revolutionen i Sverige åren 1820–1850.
1840 var 80 procent av allt bomullstyg som såldes i Sverige från Kinnaområdet. Hon ägnade sig även åt låneverksamhet. Mor Kerstin bedrev sin verksamhet fram till sin död 1852.
År 1842 belönades hon av Karl XIV Johan med en guldmedalj för "husflitens höjande" och sina insatser för ökad tillverkning av bomullsvävnader i Sverige.


Dananban (kinesiska: 大南坂) är en köping i sydöstra Kina. Den ligger i Zhangpu härad i staden Zhangzhou i provinsen Fujian, omkring 280 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Fuzhou. Antalet invånare är 9505. Befolkningen består av 4 557 kvinnor och 4 948 män. Barn under 15 år utgör 17,0 %, vuxna 15-64 år 73 %, och äldre över 65 år 9,0 %.


Daktyl är en fallande versfot som består av tre stavelser: lång-kort-kort, betonad-obetonad-obetonad (— ∪ ∪). Ordet kommer av grekiskans dáktylos, "finger".
I början av den svenska skönlitteraturens historia var flera lärde (Petrus Lagerlöf, Carl Aurivillius) ense om att daktyler stred mot svenska språkets naturliga prosodi eftersom det är naturligt i svenska språket att betona varannan stavelse. Eftersom hexametern och annan antik meter delvis bygger på daktyler och dessa versmått var populära, uppstod problem med att författa skönlitteratur på svenska. Georg Stiernhielm använde daktyler, men de slog igenom först med Thomas Thorild som fick sitt genombrott med en orimmad dikt på daktyler ("Passionerna").


Sven Anders Fredrik Beckman, född den 12 april 1929 i Stockholm, död där den 24 februari 1979, var en svensk jurist. Han var son till Nils och Sigrid Beckman.
Beckman avlade studentexamen i Stockholm 1947 och juris kandidatexamen vid Uppsala universitet 1952. Han genomförde tingstjänstgöring i Solna domsaga 1953–1955.  Beckman blev fiskal i Svea hovrätt 1956, revisionssekreterare 1966 (tillförordnad 1965) och hovrättsråd i Svea hovrätt 1974. Han vilar i sin familjegrav på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.


Bamburi Airport är en flygplats i Kenya.   Den ligger i länet Mombasa, i den södra delen av landet, 400 km sydost om huvudstaden Nairobi. Bamburi Airport ligger 15 meter över havet.
Terrängen runt Bamburi Airport är platt. Havet är nära Bamburi Airport åt sydost.  Närmaste större samhälle är Mombasa, 11,1 km sydväst om Bamburi Airport.


Yidu är en köping i sydöstra Kina. Den ligger i Longchuan härad i staden Heyuan i provinsen Guangdong, omkring 220 kilometer nordost om provinshuvudstaden Guangzhou. Antalet invånare är 19 114. Befolkningen består av 9 749 kvinnor och 9 365 män. Barn under 15 år utgör 31 %, vuxna 15-64 år 56 %, och äldre över 65 år 11,0 %.


Nopalillo är en ort i Mexiko.   Den ligger i kommunen Metepec och delstaten Hidalgo, i den sydöstra delen av landet, 120 km nordost om huvudstaden Mexico City. Nopalillo ligger 2 192 meter över havet och antalet invånare är 376.
Terrängen runt Nopalillo är varierad. Runt Nopalillo är det tätbefolkat, med 530 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Tulancingo, 18,3 km söder om Nopalillo. Omgivningarna runt Nopalillo är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet.


En låda är den del av ett eldvapen som innehåller mekanismens huvudsakliga delar, främst slutstycke, På lådan monteras pipa, sikte och andra väsentliga delar. Lådan är oftast tillverkad av stål eller aluminium. På de flesta vapen fästs ett underbeslag på lådan som innehåller avtryckargruppen, varbygeln och ibland magasinbrunnen.
Lådan i brytvapen, bland annat många typer av hagelgevär, kallas baskyl.


Monique Andrée Serf, mer känd under sitt artistnamn Barbara, född 9 juni 1930 i Paris, död 25 november 1997 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk-judisk poet och låtskrivare. Hon var produktiv under sin levnadstid och gav ut ett stort antal skivor. Hennes musik är inom samma genre som bl.a. Jacques Brel och Edith Piaf. Den svenska artisten Barbro Hörberg påverkades mycket av Barbara. Rikard Wolff gav ut en egen tolkning av några låtar år 2000 vid namn Min allra största kärlek.
En av hennes mest kända låtar heter L'Aigle noir (även namnet på albumet). Denna låt har Rikard Wolff gjort en svensk cover på, den heter samma sak fast på svenska, dvs. Den svarta örnen. Det är en gripande och poetisk liten melodi med ett fantastiskt vackert beskrivande av en drömlik händelse vid en sjö.


Andra opiumkriget ägde rum mellan Storbritannien och Kina (Qingdynastin) 1856–1860, kallas även Arrowkriget eller Lorchakriget. Trots stora förhoppningar efter det första opiumkriget ledde fredsuppgörelsen 1842-1843 inte till förbättrade förhållanden mellan Kina och västmakterna. De kinesiska myndigheterna i Guangzhou var ovilliga att öppna staden för utlänningar och konflikten skärptes i samband med att det Xianfeng-kejsaren uppsteg på tronen och Taipingupprorets utbrott 1850.


1856 provocerade den brittiske konsuln Harry Parkes fram en brytning med Kina då myndigheterna i Guangzhou den 8 oktober hade uppbringat ett kinesiskt piratfartyg, en så kallad lorcha (djonk med europeisk rigg), som seglat under engelsk flagg. Detta hade fartyget inte fått tillstånd till, men Parkes krävde ändå att sjörövarna skulle undantas från straff enligt kinesiska lagar. Resultatet blev demonstrationer i Guangzhou med skador på europeisk egendom, vilket gav lord Palmerston en förevändning att inleda krig.
Den franske kejsaren Napoleon III såg kriget som ett tillfälle att utöka sitt inflytande i Kina och slöt förbund med Storbritannien. Fransmännens förevändning för att vara med var att den franske missionären Auguste Chapdelaine hade avrättats i strid med ingångna fördrag. 1857 erövrade de allierade Kanton, vars guvernör, Ye Mingchen, skickades som fånge till Calcutta. Därefter gick flottan norrut till Beiheflodens mynning och erövrade Daguforten som skyddade Tianjin. Kineserna var hopplöst underlägsna och accepterade lord Elgins fredsvillkor i Tianjin. De europeiska staterna fick rätt att ha legationer i Peking och alla européer skulle åtnjuta exterritorialrätt, dvs. de fick inte ställas inför kinesiska domstolar. Ytterligare elva hamnar öppnades för utländska fartyg, och opiumhandeln legaliserades. Kristna missionärer fick tillåtelse att verka överallt i Kina. Även USA och Ryssland, som inte deltagit i kriget, undertecknade fördrag med Kina och ryssarna passade på att pressa kineserna till att avstå landet norr om Amurfloden.
När en brittisk eskader 1859 seglade uppför Beihefloden med de allierade diplomater som skulle till Peking för att utväxla Tianjinfredens ratifikationsdokument, öppnade Daguforten eld utan förvarning. Ett försök att storma forten slogs tillbaka med svåra förluster. Kriget var igång igen.
År 1860 landsteg en stark fransk-brittisk expeditionskår vid Beihes mynning och erövrade Daguforten. Därefter tågade de i ilmarsch mot Peking och slog ner allt kinesiskt motstånd på vägen. Xianfeng-kejsaren flydde med sitt harem till jaktslottet Jehol i bergen norr om kinesiska muren. Peking bombarderades och kejsarens praktfulla sommarpalats utanför staden brändes och plundrades på order av överbefälhavaren lord Elgin. Efter tappert försvar mot övermakten kapitulerade kommendanten i Peking, Prins Gong, den 12 oktober och ratificerade å kejsarens vägnar Tianjinfreden med vissa tillägg. Européernas handelsrättigheter utvidgades avsevärt, och på begäran av Frankrike fick den katolska kyrkan tillstånd att köpa jord och annan egendom i Kina. Genom en separat överenskommelse den 12 november tvingade dessutom den ryske förhandlaren Nikolaj Muravjov-Amurskij Kina till nya landavträdelser, denna gång kustlandet öster om Ussurifloden, där fästningen och örlogsbasen Vladivostok anlades.
Efter krigsslutet inträdde västerländska experter, under bl a Charles George Gordon, på Qingregimens sida mot Taipingrebellerna, som nedkämpades 1864.


Unfriended är en amerikansk-rysk skräckfilm (datorskärmsfilm) från 2014 i regi av Levan Gabriadze, samt producerad av Timur Bekmambetov. I huvudrollerna syns Shelley Hennig, Moses Storm, Renee Olstead, Will Peltz, Jacob Wysocki och Courtney Halverson. Filmen handlar om ett par high school-elever, som blir hemsökta av ett spöke tillhörande en gammal vän, som ett år tidigare hade begått självmord.
Filmen hade biopremiär i Sverige den 4 september 2015, utgiven av Universal Pictures och United International Pictures AB. Filmen är, enligt Svensk Filmdatabas, tillåten från 15 år. År 2018 fick filmen en uppföljare, Unfriended: Dark Web.


Exempel på serier i Lördagsakuten
Leksakernas hemliga liv – en amerikansk dockfilmserie om leksakernas egna värld. Gjord av Mupparnas "fader" Jim Henson.
Trillingarna – en tecknad spansk serie om trillingarna Anna, Teresa och Helena och deras ständiga kamp med häxan som hela tiden vill föra dem till olika klassiska sagovärldar.
Barnen från Waterland – en holländsk serie om Spijker och hans kompisar som bor i en liten idyllisk by i området Waterland.


Vanadisutställningen var en publik utställning som arrangerades i Arvfurstens palats i Stockholm sommaren och hösten 1886, och därefter på Valands målarskola i Göteborg våren 1887. Det som visades i salarna var föremål hemförda av Hjalmar Stolpe m fl i samband med ångfregatten Vanadis världsomsegling 1883-85. Hela samlingen bestod av omkring 7.500 föremål, men alla rymdes inte i utställningen. I sin introducerande text i katalogen Vägvisare genom Vanadis-utställningen i Arffurstens Palats 1886 resp Vägledning genom Vanadisutställningen i Valand 1887 skriver Stolpe:


"Sålunda äro hela den rika peruanska samlingen, abessinska afdelningen samt en mängd större och mindre föremål ur siamesiska och söderhafsö-afdelningarna ej medförda. En rätt betydlig del af de hitförda söderhafsösamlingarna har af brist på utrymme ej kunnat utställas. Likaså har endast en mindre del af de öfver 700 fotografierna... kunnat utställas".
Föremål och fotografier från Vanadis-expeditionen förvaltas idag av Statens museer för världskultur.


Regionalverkehr Bern-Solothurn (RBS)
Linjerna S7, S8 och S9 ingår i ett system av meterspårig järnväg. Dessa linjer trafikeras av Regionalverkehr Bern-Solothurn.
Systemet fick en underjordisk ändstation i centrala Bern (RBS-Bahnhof Bern) år 1965. Stationen var dimensionerad för 16 000 dagliga resenärer. I nuläget används stationen av 60 000 dagliga resenärer. Därför planeras nu för en ny ändstation. Över 20 olika varianter har utretts.
Den nya stationen får två stora underjordiska rum, vardera med två spår och 12 meter bred mittplattform. Plattformarna hamnar onkring 17 meter under Berns befintliga centralstation. Till stationen byggs en ny, 700 meter lång dubbelspårstunnel. Den nya stationen ska börja byggas under 2016 eller 2017, och förväntas tas i bruk omkring år 2025.


Cherryville är en ort i Kanada.   Den ligger i provinsen British Columbia, i den södra delen av landet, 3 200 km väster om huvudstaden Ottawa. Cherryville ligger 567 meter över havet och antalet invånare är 1 000.
Terrängen runt Cherryville är bergig åt nordost, men åt sydväst är den kuperad. Cherryville ligger nere i en dal. Runt Cherryville är det mycket glesbefolkat, med 2 invånare per kvadratkilometer.. Det finns inga andra samhällen i närheten.
I omgivningarna runt Cherryville växer i huvudsak barrskog.


Ändringar
25 april meddelade Cody Garbrandt via instagram, vilket ESPN och MMAfighting.com bekräftade, att Garbrandt är tänkt att möta Raphael Assunção i bantamvikt.
Den 21 maj meddelades det att en welterviktsmatch mellan Neil Magny och Anthony Rocco Martin lagts till kortet.
Aljamain Sterling skrev 21 maj på twitter att han skall möta Cory Sandhagen i bantamvikt, vilket Sandhagen sedan bekräftade via instagram.
ESPN via Ariel Helwani berättade 21 maj på twitter att Sean O'Malley kommer möta Eddie Wineland i bantamvikt.
Den 22 maj berättade MMAdna att Alex Caceres kommer möta Chase Hooper i fjädervikt.
Vid UFC Fight Night: Woodley vs. Burns presenterade UFC det officiella kortet för galan. Cody Stamann vs. Brian Kelleher i fjädervikt och Evan Dunham vs. Herbert Burns i 150 lb catchvikt hade lagts till underkorten.
Ian Heinisch möter Gerald Meerschaert i mellanvikt, men tvingades kort dra sig ur av då okända anledningar 4 juni 2020. Istället parades Meerschaert med UFC-debutanten, Warrior Xtreme Cagefightings (WXC) welterviktsmästare Anthony Ivy.
Senare tester visade att den i Heinischs hörna som testats positiv för coronaviruset i själva verket inte hade viruset, så Heinisch återinsattes på kortet mot Meerschaert.


Sälgskärs kobben är en ö nära Husskär i Nagu,  Finland.   Den ligger i Pargas stad i den ekonomiska regionen  Åboland  och landskapet Egentliga Finland. Ön ligger omkring 2 kilometer nordost om Husskär, omkring 27 kilometer sydost om Nagu kyrka,  53 kilometer söder om Åbo och 160 km väster om Helsingfors. Närmaste allmänna förbindelse är förbindelsebryggan vid Knivskär som trafikeras av M/S Nordep.


Shangdian (kinesiska: 尚店乡, 尚店) är en socken i Kina. Den ligger i provinsen Shandong, i den östra delen av landet, omkring 120 kilometer väster om provinshuvudstaden Jinan.
Genomsnittlig årsnederbörd är 687 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 248 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 4 mm nederbörd.


Klukkufjall är en bergstopp i republiken Island. Den ligger i regionen Norðurland eystra, 250 km nordost om huvudstaden Reykjavík. Toppen på Klukkufjall är 671 meter över havet, eller 83 meter över den omgivande terrängen. Bredden vid basen är 1,6 km.
Trakten runt Klukkufjall är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Det finns inga samhällen i närheten. Trakten runt Klukkufjall består i huvudsak av gräsmarker.


Utseende
Amerikansk kärrhök är en typisk kärrhök med långa vingar, stjärt och ben samt har en karakteristisk vit övergump i alla dräkter. Kroppslängden är 41–50 centimeter och vingbredden 97–122 centimeter. I Nordamerika är arten den enda kärrhöken och kan svårligen förväxlas med någon annan rovfågel. Dock är den mycket lik den europeiska blå kärrhöken.
Hanen är blågrå på huvud, hals och ovansida samt vit under, men olikt blå kärrhök är den kastanjefärgat streckad, bandad och fläckad på bröst, buk och flanker. Vidare övergår vingovansidans blågrå färg mjukt över i de svarta vingspetsarna, jämfört med blå kärrhökens mer distinkt avgränsade.
Honan är mycket lik blå kärrhök-honan men är något mörkare under. Ungfågeln skiljer sig dock kraftigt genom att vara mycket mer rödbrun och mindre streckad än motsvarande dräkt hos blå kärrhöken.


Utbredning och systematik
Den förekommer utbrett i Nordamerika, i söder till Baja California i nordvästra Mexiko och i öster till sydöstra Virginia i USA. Vintertid flyttar den så långt söderut som till Panama, sällsynt även i norra Sydamerika.
Fågeln är en mycket sällsynt gäst i Europa, med fynd i Storbritannien, Irland och Azorerna.
Tidigare behandlades den som underart till den eurpeiska blå kärrhöken. (C. cyaneus), men skiljer sig betydande i läten, utseende, morfologi och ekologi. DNA-studier visar dessutom att dess närmaste släkting är den sydamerikanska arten grå kärrhök (Circus cinereus).


Levnadssätt
Fågeln ses ofta flyga mycket lågt med vingarna hållna i ett V över våtmarker, jordbruksområden och gräsmarker. Ser man den sittande är det på marken eller på en gärdsgårdsstolpe, mycket sällan högre än så. Den häckar på marken i fält eller våtmarker och livnär sig på små fåglar och däggdjur.


Gustaf Andersson var en svensk fotbollsspelare som spelade för Gais säsongerna 1933/1934–1942/1943.
Andersson flyttades upp till Gais representationslag från reservlaget, och spelade då som centerforward. Han gjorde 3 mål på 6 matcher säsongen 1933/1934, då han emellanåt jämfördes med Bror Carlsson och Per Kaufeldt. Han spelade sedan 15 matcher (5 mål) i allsvenskan påföljande säsong och 9 matcher (4 mål) 1935/1936, men därefter bara en enda match säsongen 1936/1937.
Andersson var därefter helt borta ur truppen 1937/1938, då Gais åkte ur allsvenskan, men blev närmast helt ordinarie under Gais tre år i division II västra, och var med och tog upp klubben i allsvenskan igen i ett kval mot Halmstad BK. Även det första året tillbaka i allsvenskan 1941/1942 var han ordinarie som centerhalv då Gais sensationellt tog andraplatsen, men säsongen därefter spelade han bara 9 allsvenska matcher, och han var heller inte med i laget som vann svenska cupen 1942. Inför vårsäsongen 1943 slutade han och ersattes på centerhalven av Gunnar Adamsson.
Trots att Andersson gick in och ut ur truppen under många år hann han spela 110 seriematcher för Gais, och gjorde 16 mål.


Montclar är en kommun i Spanien.   Den ligger i grevskapet Berguedà, i provinsen Província de Barcelona och regionen Katalonien, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Antalet invånare är 115. Arean är 21,9 kvadratkilometer. Montclar gränsar till L'Espunyola, Casserres, Viver i Serrateix, Montmajor och Avià.
Terrängen i Montclar är platt österut, men västerut är den kuperad.


Hoodoo River är ett vattendrag i Kanada.   Det ligger i provinsen British Columbia, i den västra delen av landet, 4 000 km väster om huvudstaden Ottawa.
Trakten runt Hoodoo River är permanent täckt av is och snö. Trakten runt Hoodoo River är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer.


Handling
Filmen handlar om en yrkesmördare vid namn Cleve (Woods), som vill få sitt liv och karriär gjort till bok, och han vill att polisen Dennis Meechum (Dennehy), som också är författare, men har skrivkramp, ska skriva den åt honom. Meechum är till en början kritisk till detta förslag och säger att han tänker göra allt för att få Cleve bakom lås och bom. Men en dramatisk vändning gör att Meechum inte har något annat val än hjälpa Cleve att skriva boken.


Carl Eric von Gegerfelt, född 1 mars 1896 i Oskarshamn, död 15 januari 1970 i Bromma, var en svensk skådespelare.
von Gegerfelt filmdebuterade 1934 i Per-Axel Branners Sången om den eldröda blomman och han kom att medverka i drygt 70 filmer. Han är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.


Laitasaari är en ö i Finland. Den ligger i sjön Höytiäinen och i kommunen Kontiolax i den ekonomiska regionen  Joensuu ekonomiska region  och landskapet Norra Karelen, i den sydöstra delen av landet, 400 km nordost om huvudstaden Helsingfors. Öns area är 43,2 hektar och dess största längd är 2,1 kilometer i nord-sydlig riktning.


Delavrinningsområde
Frosstjärnet ingår i det delavrinningsområde (659741-132099) som SMHI kallar för Inloppet i Stora Lesjön. Medelhöjden är 132 meter över havet och ytan är 6,43 kvadratkilometer. Räknas de 2 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 39,98 kvadratkilometer. Hällsjöälven som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter 251 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (88 procent). Avrinningsområdet har 0,38 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 5,9 procent.


M. tibialis anterior eller främre skenbensmuskeln är en muskel som sitter på framsidan av smalbenet. Dess huvudsakliga uppgift är att vinkla foten uppåt, i olika sammanhang. Funktion: Dorsal flexion och supination av fotled Dess antagonister är två mycket starka muskler, nämligen gastrocnemius och soleus. I vardagen så har denna muskel ett antal oanvända muskler som synergister – dessa styr tårna i deras olika rörelser. Men dessa muskler är normalt mycket underutvecklade.
Tibialis anterior hjälper till med aktiviteterna att gå, springa, vandra, sparka en boll eller någon annan aktivitet som kräver att benet flyttas eller att benet hålls vertikalt. Den fungerar för att stabilisera fotleden när foten träffar marken under kontaktfasen av gång (excentrisk kontraktion) och verkar senare för att dra foten bort från marken under svängfasen (koncentrisk kontraktion). Den fungerar också för att "låsa" fotleden, som när du sparkar en boll med tån, när den hålls i en isometrisk sammandragning.
Ett vanligt fenomen, då man exempelvis går in ett par nya kängor eller stövlar, är att man dagen efter känner smärta på framsidan av smalbenet. Den vanligaste förklaringen är det som kallas benhinneinflammation, men oftast är det bara träningsvärk i främre skenbensmuskeln.


Styrketräning
Att isolera och träna denna muskel är viktigt för att stabilisera knät och tillsammans med övriga muskler stabiliseras löparsteget.  Det är överhuvudtaget ganska ovanligt att man tränar denna muskel. En övning som kan utföras i träningsmaskin som man normalt utför stående vadpress i, men som man utför bakvänt och blir då hälhäv. En annan övning är att stå 15-30 cm från en vägg med höft och rygg lutandes mot en vägg. Lyft därefter tårna mot tak stående på hälarna, med raka ben, för att på så sätt försöka glida upp och ner längs väggen.


Hideo Tanaka (田中 英雄, Tanaka Hideo?), född 1 mars 1983 i Kumamoto prefektur, är en japansk fotbollsspelare.
Tanaka började sin karriär 2005 i Vissel Kobe. 2014 blev han utlånad till Kyoto Sanga FC. Han gick tillbaka till Vissel Kobe 2015. Han spelade 264 ligamatcher för klubben. Efter Vissel Kobe spelade han för Tegevajaro Miyazaki och Kamatamare Sanuki.


Översikt
Vem som kom på begreppet Hudson River School har inte fastställts med säkerhet. Termen tros ha sitt ursprung i New York Tribunes konstkritiker Clarence Cook eller landskapsmålare Homer D. Martin. Ursprungligen användes det nedsättande om den sort av målningar som hade gått ur modet när friluftsmåleriet och Barbizonskolan hade kommit på modet bland den amerikanska konstpubliken och samlarna.
Hudson River Schools målningar speglar tre teman inom Amerikas 1800-tals historia: upptäckt, utforskning och nybebyggelse. Målningarna skildrar det amerikanska landskapet som en pastoral plats, där människor och natur samexisterar fredligt. Landskapen karakteriseras av en realistisk, detaljerad och ibland idealiserad bild av naturen. Ofta ställs fredligt jordbruk och resterande vildmark sida vid sida. Som inspirationskälla hade de sådana europeiska mästare som Claude Lorrain, John Constable och William Turner. Många av målningarna återger inte en faktisk plats utan är en kombination av flera scener som konstnären sett. För att samla in intryck till tavlorna reste många av konstnärerna till ganska exceptionella och extrema miljöer. Under dessa expeditioner gjordes skisser som senare blev till målningar hemma i ateljén.


Andra generationen
Den andra generationen av Hudson River Schools konstnärer framträdande efter Coles tidiga död 1848. Bland dess medlemmar ingick Frederic Edwin Church, John Frederick Kensett och Sanford Robinson Gifford . De flesta av de bästa verken av Hudson River School målades mellan 1855 och 1875. Under denna tiden var konstnärer som Frederic Edwin Church and Albert Bierstadt kändisar. När kyrkan ställde ut målningar som Niagara eller Isberg i norr köade tusentals människor runt kvarteret och betalade femtio cent per person för att se verken.


Karriär
Tommy Söderberg var med och tog Djurgårdens IF till SM-final 1988, och vann SM-guld med AIK 1992, och var under 1990-talet förbundskapten för U21-landslaget och det öppnade dörren till posten som förbundskapten för A-landslaget.
Söderberg efterträdde Tommy Svensson i oktober 1997, och inledde med allsvenska spelare på en januariturné 1998 i USA och Jamaica. Utlandsproffsen fanns med i träningslandskampen mot Spanien den 25 mars 1998 i Vigo, som slutade med en storförlust med 0-4. Lars Lagerbäck var assisterande, och Klas Ingesson lämnade därefter landslaget. Flera medier riktade inledningsvis hård kritik mot Söderberg.
Men tillsammans med Lagerbäck ledde Söderberg det svenska landslaget till ett nytt mästerskap, genom att vinna EM-kvalgruppen före England, som Sverige besegrade på Råsunda med 2-1 i den inledande kvalmatchen den 5 september 1998. I början av år 2000 blev den assisterande Lagerbäck förbundskapten bredvid Söderberg. Tillsammans kom de att kallas Lars-Tommy.
De ledde landslaget till EM-slutspelet 2000, VM i fotboll 2002 och EM i fotboll 2004. I samband med EM i fotboll 2004 aviserade Söderberg sin avgång som förbundskapten, och gick istället tillbaka till posten som förbundskapten för U21-landslaget, där han arbetade fram till november 2012.


Arethas från Caesarea var ärkebiskop av Caesarea i Kappadokien i början av 900-talet, han levde ännu år 932.
Han inlade stora förtjänster om bevarandet av den klassiska litteraturens alster. Han lät bland annat åt sig förfärdiga den berömda Platonhandskriften från Patmos (Codex clarcianus, nu i Oxford) och författade högst värdefulla kommentarer till Platon, Euklides, Lukianos med flera även kristna författare. Bland hans övriga arbeten kan nämnas hans predikningar och brev samt en mängd teologiska avhandlingar.


Baishabu (kinesiska: 白沙埠镇, 白沙埠) är en köping i Kina. Den ligger i provinsen Shandong, i den östra delen av landet, omkring 210 kilometer sydost om provinshuvudstaden Jinan. Antalet invånare är 62380. Befolkningen består av 30 382 kvinnor och 31 998 män. Barn under 15 år utgör 18,0 %, vuxna 15-64 år 72 %, och äldre över 65 år 9,0 %.
Genomsnittlig årsnederbörd är 1 105 millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt 330 mm nederbörd, och den torraste är januari, med 6 mm nederbörd.


Geografi
Provinshuvudstad är Hefei. Genom provinsen flyter floderna Yangtze och Huai. I södra Anhui ligger bergskedjan Huangshan, som blivit utsett till världsarv.
Den del, som ligger söder om Yangtze, fylls av Nanshans höjder och producerar utom bomull stenkol, järnmalm och stora mängder grönt te. Slättbygden norr om floden är ett fruktbart åkerbruksland (ris,
te, silke).


Den politiska makten i Anhui utövas officiellt provinsen Anhuis folkregering, som leds av den regionala folkkongressen och guvernören i provinsen. Dessutom finns det en regional politiskt rådgivande konferens, som motsvarar Kinesiska folkets politiskt rådgivande konferens och främst har ceremoniella funktioner. Provinsens guvernör sedan mars 2015 är Li Jinbin.
I praktiken utövar dock den regionala avdelningen av Kinas kommunistiska parti den avgörande makten i Anhui och partisekreteraren i regionen har högre rang i partihierarkin än guvernören. Sedan maj 2015 heter partisekreteraren Wang Xuejun.


Vasa högre flickskola var en privat flickskola i kvarteret Resedan i Stockholm, aktiv från 1878 till 1939. Byggnaden uppfördes 1929–31 efter arkitekt Ragnar Östbergs ritningar.
Skolan grundades 1878 av Matilda Moll (1855–1936) under namnet Matilda Molls skola, och inhystes i hyrd lokal på Malmskillnadsgatan. Därifrån flyttades den först till Norra Blasieholmshamnen, därefter till Riddargatan för att 1888 flyttas till Humlegårdsgatan 29. Efter att Moll 1890 hade gift sig med hovpredikanten Henrik Afzelius (1849–1914) bytte skolan namn till Afzelii elementarskola för flickor. Skolan ombildades senare till aktiebolag och fick i och med det namnet Vasa högre flickskola.
I och med kommunaliseringen 1939 uppgick Vasa högre flickskola, tillsammans med Wallinska elementarskolan och Åhlinska elementarskolan, i den nybildade Vasastadens kommunala flickskola. Fram till 1968 låg här också den privata Vasa Elementarskola. Perioden 1992–2016 fanns Judiska Museet i byggnaden.


Garrörs grunden är öar i Finland. De ligger i Norra kvarken och i kommunen Vasa i den ekonomiska regionen  Vasa i landskapet Österbotten, i den västra delen av landet. Öarna ligger omkring 11 kilometer nordväst om Vasa och omkring 380 kilometer nordväst om Helsingfors.
Arean för den av öarna koordinaterna pekar på är 4 hektar och dess största längd är 410 meter i nord-sydlig riktning.


Historia
FC Edmonton började spela i den nya nordamerikanska fotbollsligan North American Soccer League (NASL) 2011. Klubben valde efter säsongen 2017 att lämna North American Soccer League och lade ner sin professionella verksamhet. Klubbens akademi och ungdomslag fortsatte dock sin verksamhet.
I juni 2018 meddelade FC Edmonton att de skulle börja spela i nyskapade Canadian Premier League från och med säsongen 2019.


Vilattikulam är en ort i Indien.   Den ligger i distriktet Thoothukkudi och delstaten Tamil Nadu, i den södra delen av landet, 2 200 km söder om huvudstaden New Delhi. Vilattikulam ligger 28 meter över havet och antalet invånare är 14 802.
Terrängen runt Vilattikulam är mycket platt. Runt Vilattikulam är det ganska tätbefolkat, med 149 invånare per kvadratkilometer. Vilattikulam är det största samhället i trakten. Trakten runt Vilattikulam består till största delen av jordbruksmark.


Histiostomatidae är en familj av spindeldjur. Enligt Catalogue of Life ingår Histiostomatidae i ordningen or, klassen spindeldjur, fylumet leddjur och riket djur, men enligt Dyntaxa är tillhörigheten istället ordningen kvalster, klassen spindeldjur, fylumet leddjur och riket djur. Enligt Catalogue of Life omfattar familjen Histiostomatidae 2 arter.
Kladogram enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:


Turingeån är en å i Södermanland som rinner åt norr och mynnar i Mälaren vid Sundsvik.
Ån har ett avrinningsområde på 105 km² främst inom Nykvarns kommun och rinner genom ett flertal sjöar. De största är Yngern (38 m ö.h.) och Turingen (6 m ö.h.). Till och med Yngern är vattnet näringsfattigt och rent och klassas som möjlig dricksvattentäkt. Turingen som tidigare belastats av spillvatten från det numera nedlagda pappersbruket i Nykvarn har däremot genomgått saneringsåtgärder på grund av höga kvicksilverhalter. Turingeån tillhör Norrströms huvudavrinningsområde.
Ån har stort kulturellt värde för Nykvarns kommun och dess innevånare. Övre delen av ån har sedan lång (sedan minst 1881) tid ägts samfällt av ett stort antal fastighetsägare. Den 11 september 2024 bildades två samfällighetsföreningar vars uppgift är att underlätta skötsel och underhåll av övre delen av ån, från utloppet i sjön Yngern, fram till Nedre bruket.
Vid utloppet vid sjön Yngern finns det en dammlucka som reglerar vattennivån i sjösystemet Yngern. Denna reglering har funnits i många hundra år och varit upphov till många diskussioner och det finns en svårläst vattendom från 1952 som givit  upphov till flera vidare diskussioner.


Klostrets grundande
Ungefär år 529 grundades Benediktinordens moderkloster på Monte Cassino av Benedikt av Nursia genom att han och hans anhängare förstörde den gamla helgedomen och byggde det kristna över ruinerna.
Monte Cassinos strategiska placering har gjort att strider rasat här, och klostret har plundrats och förstörts ett otal gånger under århundradena. År 584 blev det jämnat med marken av langobarder, och de överlevande benediktinerna flyttade till Rom, där orden under bland andra påven Gregorius den stores ledning stannade i över 100 år. Sedan klostret återupprättats år 718 följde en blomstrande period för orden.
År 883 blev klostret åter plundrat och nedbränt av saracener. Det återuppbyggdes och nådde höjden av sitt anseende på 1000-talet under påve Viktor III (som då var Abbot Desiderius). Antalet munkar växte till över hundra. Biblioteket, manuskripten från klostrets skrivstuga samt skolan för manuskript-illumination blev berömda.
Klostrets byggnader var magnifikt konstruerade. Konstnärer hämtades från Amalfi, Lombardiet, och ända från Konstantinopel för att handleda arbetet. År 1071 invigde påve Alexander II den praktfullt ombyggda kyrkan.
År 1349 förstördes klostret av en jordbävning. Det byggdes om, men här inleddes en lång period av förfall. 1321 ändrade påven Johannes XXII klosterkyrkan till en katedral, och klostrets självständighet var till ända. 1505 slogs klostret ihop med klostret av St. Justina av Padua. 1799 plundrade Napoleon I klostret, och 1866 upplöstes klostret liksom övriga italienska kloster och indrogs till staten men blev ett italienskt nationellt monument på grund av sina stora samlingar handskrifter, böcker och konstföremål och vården anförtroddes några ännu kvarvarande munkar.
Den senaste förstörelsen av klostret skedde vid Slaget om Monte Cassino under andra världskriget. Berget Monte Cassino ansågs av vissa amerikanska generaler vara en viktig stödjepunkt i Gustavlinjen, tyskarnas huvudförsvarslinje i Italien. Den 15 februari 1944 raserades det helt, efter att 229 amerikanska bombplan fällt 435 ton spräng- och brandbomber över klostret och dess närmaste omgivning. Senare undersökningar från amerikanskt håll har dock visat att klostret inte var bemannat av tyska soldater.
Efter kriget återuppbyggdes klostret igen med ekonomiskt stöd av den italienska staten. Under återuppbyggnaden återfann man en grav som anses vara Benedictus. Påve Paulus VI nyinvigde det 1964.


Palosaari är en ö i Finland. Den ligger i sjön Puhosjärvi och i kommunen Pudasjärvi i den ekonomiska regionen  Oulunkaari  och landskapet Norra Österbotten, i den centrala delen av landet, 600 km norr om huvudstaden Helsingfors. Öns area är 1,8 hektar och dess största längd är 290 meter i öst-västlig riktning.


Johan Jacob Ferber, född 29 augusti 1743 i Karlskrona, död 17 april 1790 i Bern, var en svensk mineralog och kemist.
Ferber blev 1761 student vid Uppsala universitet och var en av Carl von Linnés studenter. Ferber disputerade under Linné 1763 och återvände sedan till Karlskrona. Där arbetade han i faderns, Johan Henrik Ferbers apotek, Amiralitetsapoteket Göta Lejon.
Ferber fick 1765 anställning vid Bergskollegium. Efter någon tids vistelse i Tyskland och Ungern där han studerade bergsväsendet, blev han vid sin återkomst erbjuden befattningen som amiralitetsapotekare i Karlskrona, men avsade sig posten. Istället begav han sig 1771 åter utomlands och tillbragte största delen av sitt liv på resor i Europa. Han besökte de flesta länderna i Europa och skrev ett stort antal brev angående sina iakttagelser från resorna. Ferber vann stort anseende för lärdom och emottog många utmärkelser. Så kallades han 1774 till professor i fysik och kemi vid Gymnasium illustre i Mitau, blev 1775 invald som utländsk ledamot nummer 94 av Kungliga Vetenskapsakademien, utnämndes 1783 till professor i mineralogi i S:t Petersburg och ledamot av vetenskapsakademin där. Han blev 1786 preussiskt över-bergsråd och invaldes i vetenskapsakademin i Berlin.


Briefe aus Wälschland über natüriiche merkwürdigkeiten dieses ländes an J. v. Born (1773, fransk och engelsk övers. 1776)
Beyträge zu der Mineral-Geschichte von Böhmen (1774)
Oryktographie von Derbyshire (1776)
Physikal-metallurgische abhandlungen über die gebirge und bergwerke in Ungarn etc. (1780)
Examen hypotheseos de transmutalionibus corporum mineralium (1780)
Réflexions sur l'ancienneté relative des iroches et, des couches terreuses qui composent la croúte du globe (1782).
Blomsteralmanach för Carlskronas climat (1771) - hans enda verk på svenska.


Selektiv perception är en psykologisk term som beskriver hur vår hjärna stänger ute saker från vårt medvetande som inte passar vår invanda föreställningsram – "Vi ser det vi vill se och hör det vi vill höra".
Viktiga faktorer som styr denna tolkningsprocess är våra personliga erfarenheter, vårt humör och vår livssituation. Därför varierar uppfattningen av situationer olika från person till person. Ett urval sker i RAS där en stor del av stimuli-informationen sker.
Vår hjärna är inställd på att selektivt sortera bland sådant som ljud- och synintryck för att inte överväldiga oss. Selektiv perception är vår förmåga att sortera bort intryck och vad som är överflödigt. Hjärnan är till exempel programmerad att uppmärksamma mänskligt tal och därför kan det vara svårt att inte lyssna på någons konversation när man sitter på samma buss. Vi kan inte alltid själva välja vad som sorteras bort och inte. Våra sinnens känslighet avtar gentemot stimuli eller intryck som upprepas flera gånger. Detta kallas även för sensorisk adaption och förklarar varför vi bortser från vissa konstanta ljud med tiden.


Maraharé är en ort i Komorerna.   Den ligger i distriktet Anjouan, i den centrala delen av landet, 130 km sydost om huvudstaden Moroni. Maraharé ligger 81 meter över havet och antalet invånare är 1 415. Den ligger på ön Anjouan.
Terrängen runt Maraharé är huvudsakligen kuperad, men västerut är den platt. Havet är nära Maraharé åt sydväst.  Närmaste större samhälle är Sima, 5,6 km nordväst om Maraharé. I omgivningarna runt Maraharé växer i huvudsak städsegrön lövskog.


Mikkelin Huili är en ö i Finland. Den ligger i sjön Kyyvesi och i kommunerna Sankt Michel och Kangasniemi och landskapet Södra Savolax, i den södra delen av landet, 230 km nordost om huvudstaden Helsingfors. Öns area är 2,4 hektar och dess största längd är 450 meter i sydöst-nordvästlig riktning.


Andrews Peak är en bergstopp i Antarktis. Den ligger i Östantarktis. Nya Zeeland gör anspråk på området. Toppen på Andrews Peak är 2 410 meter över havet.
Terrängen runt Andrews Peak är platt åt sydväst, men åt nordost är den kuperad. Trakten är obefolkad. Det finns inga samhällen i närheten.


Katedralen i Salisbury sedd från biskopens trädgård (engelska: Salisbury Cathedral from the Bishop's Grounds) är en oljemålning av den engelske romantiske landskapsmålaren John Constable. Den målades 1823 och ingår sedan 1857 i Victoria and Albert Museums samlingar i London.
Målningen visar den gotiska katedralen i Salisbury, berömd för att med sina 123 meter vara Storbritanniens högsta kyrka. Den beställdes av Constables vän, biskop John Fisher, som tillsammans med sin fru är avbildade på gångvägen till vänster. Han målade en första skiss på plats i Salisbury 1820 som nu ingår i National Gallery of Canadas samlingar. Tre år senare var målningen som nu är utställd på Victoria and Albert Museum färdig. Biskopen var dock inte nöjd med den eftersom himlen var grå och regntung. Constable målade därför ytterligare ett antal versioner av samma motiv. I Metropolitan Museum of Arts samlingar finns en skiss till 1826 års version med klarblå himmel, den senare tillhör Frick Collection.


Ryssby socken i Småland ingick i Sunnerbo härad i Finnveden, ingår sedan 1971 i Ljungby kommun och motsvarar från 2016 Ryssby distrikt i Kronobergs län. Ryssby socken ligger i den östra delen av Sunnerbo härad, och utgör gränssocken mot Värend i öster.
Socknens areal är 176,3 kvadratkilometer, varav land 159,83. År 2000 fanns här 1 438 invånare. Tätorten Ryssby med sockenkyrkan Ryssby kyrka ligger i socknen.


Administrativ historik
Ryssby socken har medeltida ursprung.
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ryssby församling och för de borgerliga frågorna till Ryssby landskommun. Landskommunen utökades 1952 innan den 1971 uppgick i Ljungby kommun.
1 januari 2016 inrättades distriktet Ryssby, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.
Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Sunnerbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Kronobergs regemente, Norra Sunnerbo kompani och Smålands grenadjärkår, Sunnerbo kompani.


Tio hällkistor från stenåldern finns här liksom åtta järnåldersgravfält, vilket indikerar att en fast bebyggelse under denna period finns i Ryssby socken. Gravfälten i Ryssby är höggravfält och ligger koncentrerade till fyra byar, Borsna och Mårarp i socknens norra del, kyrkbyn Ryssby vid norra delen av Ryssbysjön, samt till byn Tuna, grannbyn till Ryssby. Flest gravfält finns i Tuna by, fyra stycken med sammanlagt ca 90 högar. Gravfälten ligger i två grupper och ursprungligen har de sannolikt varit två större gravfält. Offerkällor finns vid kyrkan och Myreboda. Två runristningar har återfunnits, Ryssbystenen inmurad i kyrkan och en vid Tuna, Tunastenen.


Biografi
Tatjana Mamonova föddes under det andra året av Nazitysklands belägring av Leningrad under andra världskriget. Hon studerade tidigt farmakologi, lingvistik och arbetade vid en tv-station i Leningrad.
Mamonova uppfattade icke-konformistiska konströrelsen i Sovjetunionen som sexistisk och drogs därigenom till feminismen. År 1979 blev hon medlem av en grupp som utgav den första feministiska samizdat-tidningen i Sovjetunionen. Hon tvingades i exil 1980 och var därefter engagerad i den internationella kvinnorörelsen. Efter 1984 bodde hon i USA, och fortsatte verka där.


Deponensverb (/de'po:nens/, /de'på:nens/) är verb som har en passiv form men som i själva verket har en aktiv funktion.
På svenska är det verb vars infinitivform slutar på -s. Några exempel på är andas, färdas, hoppas, lyckas, tampas, som alla ser ut som passivumformer av  aktiva verb (anda, färda, och så vidare). Dessa verb har en aktiv funktion i satser som "Vi andas luft", "De färdas snabbt", "Jag hoppas det", "Hon lyckas alltid", men det finns inte längre någon motsvarande aktiv form (*Vi andar luft, *Jag hoppar det). Dessa former fanns dock i fornsvenska och fortfarande i norska och danska (Vi ånder luft, Jeg håper det).
De svenska deponensverben är alltså de verb där formen utan -s har fallit ur bruk.
Deponensverb återfinns även i grekiska, latin och sanskrit. Här handlar det om verb som hade aktiv och mediopassiv (motsvarar på svenska passiv och reflexiv) form i urindoeuropeiskan, men där den aktiva formen fallit ur bruk.
Några exempel på latinska deponensverb är loquor, att tala, evagor, att överskrida och iocor, att skämta .
Deponensverb finns även i icke-indoeuropeiska språk som japanska.


Grænafell (berg i Island, Austurland, lat 64,38, long -15,49), 64.3764°N 15.48964°V / 64.3764; -15.48964 (Grænafell (berg i Island, Austurland, lat 64,38, long -15,49))
Grænafell (kulle i Island, Austurland, lat 65,07, long -14,33), 65.06924°N 14.32635°V / 65.06924; -14.32635 (Grænafell (kulle i Island, Austurland, lat 65,07, long -14,33))
Grænafell (kulle i Island, Västfjordarna), 65.49869°N 23.98607°V / 65.49869; -23.98607 (Grænafell (kulle i Island, Västfjordarna))


Delavrinningsområde
Siktim ingår i det delavrinningsområde (738495-154122) som SMHI kallar för Ovan 738106-154303. Medelhöjden är 882 meter över havet och ytan är 28,59 kvadratkilometer. Det finns ett avrinningsområde uppströms, och räknas det in blir den ackumulerade arean 42,76 kvadratkilometer. Grakajåkkå som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 343 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (10 procent) och kalfjäll (87 procent). Avrinningsområdet har 0,83 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 2,9 procent.


Delavrinningsområde
Abborrtjärnen ingår i det delavrinningsområde (727834-173812) som SMHI kallar för Utloppet av Granträsket. Medelhöjden är 150 meter över havet och ytan är 29,77 kvadratkilometer. Räknas de 20 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean 210,14 kvadratkilometer. Borgforsälven som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter 41 kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (72 procent) och sankmarker (15 procent). Avrinningsområdet har 1,96 kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på 6,6 procent.


Koppal Airport är en flygplats i Indien.   Den ligger i distriktet Koppal och delstaten Karnataka, i den södra delen av landet, 1 500 km söder om huvudstaden New Delhi. Koppal Airport ligger 521 meter över havet.
Terrängen runt Koppal Airport är platt. Runt Koppal Airport är det tätbefolkat, med 286 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Koppal, 7,1 km väster om Koppal Airport. Trakten runt Koppal Airport består till största delen av jordbruksmark.


Hela världen i en designskola är en svensk dokumentärfilm från 2015 som handlar om några utländska gäststudenter på Designhögskolan i Umeå, en av världens högst rankade skolor för industridesign.
Filmen utspelar sig under ett år när skolan firar 25-årsjubileum samtidigt som Sveriges riksdag beslutat om nya regler som innebär att utom-europeiska studenter måste betala höga skolavgifter.
Filmen är producerad av Freedom From Choice, Sveriges Television och Filmpool Nord samt regisserad av dokumentärfilmaren Mattias Löw. Dokumentärfilmen har uppmärksammats internationellt med visningar på filmfestivalerna Camerimage i Bydgoszcz i Polen och The Bronx International Film Festival i New York.


Biografi
Rubinstein studerade moderna språk, spanska och franska vid universitetet i Oxford. Efter det arbetade hon som film- och konstkritiker i London, innan hon 1973 flyttade till Australien, där hon nu bor. Hennes första utgivna ungdomsroman publicerades 1986 och hon har sedan dess skrivit mer än trettio böcker, allt från bilderböcker till science fiction och fantasy för tonåringar.
Rubinstein har alltid varit intresserad av Japan, vilket lett till att hon även börjat studera det japanska språket. Hon har ofta rest till Japan för att skriva och det var där hon blev klar med de tre första böckerna i serien Sagan om klanen Otori: Över näktergalens golv, På kudde av gräs och Under lysande måne. Flera av hennes titlar har översatts till svenska. Det som gjorde att hon bestämde sig för att använda pseudonym för sin trilogi var att dessa böcker var helt annorlunda jämfört med det hon skrivit tidigare. Hon ville undvika att böckerna fick publicitet genom hennes eget namn.


Fernand Braudel, född 24 augusti 1902 i Gondrecourt-le-Château, Meuse, död 27 november 1985 i Cluses, Haute-Savoie, var en fransk historiker som förändrade den vetenskapen under 1900-talet genom att ta ekonomiska och geografiska aspekter i beaktande. Han var en framstående representant för den historiografiska Annales-skolan.
Braudel studerade vid Institut d'Etudes Politiques de Paris ("Sciences Po"), varpå han 1923 flyttade till Algeriet som då var en fransk koloni, där han undervisade i historia. År 1932 återkom han till Paris och arbetade som gymnasielärare, och blev bekant med Lucien Febvre som startat tidskriften Annales som var mycket inflytelserik och för Braudel själv utvecklande.
Åren 1935–37 deltog han i en fransk kulturdelegation till Brasilien och undervisade vid universitetet i São Paulo. Han lärde då känna Claude Lévi-Strauss.
Han gick med i armén 1939, men tillfångatogs 1940 och var krigsfånge i ett läger i närheten av Lübeck, där han med minnet som hjälp sammanställde sitt stora arbete  La Méditerranée et le Monde Méditerranéen a l'époque de Philippe II. En del av motivationen att skriva har han sagt, var att han som nordbo kommit att älska Medelhavet.
Efter kriget arbetade han tillsammans med Fevre vid École Pratique des Hautes Etudes vid sektionen för forskning om social- och ekonomisk historia. År 1949 utsågs han till professor vid Collège de France, och 1956–72 var han president för sektionen för samhällsvetenskaper vid École Pratique des Hautes Études.
År 1962 skrev han Ecrits sur l'Histoire med föresatsen att det skulle bli en lärobok i historia, men eftersom den tillbakavisade den traditionella historievetenskapens framställningssätt, kunde inte utbildningsdepartementet godkänna den, och därför användes den aldrig som läromedel.
Vid sidan av La Méditerranée är Civilisation Matérielle, Economie et Capitalisme, XVe-XVIIIe i tre band hans mest berömda verk. Den utgavs första gången 1979. Det är en bred skildring av förindustrialismens historia, beskrivet på det sätt som krävdes av den skola som förespråkar kliometrisk metod, som visar hur människor byggde upp ekonomin.
Braudel hävdar att ekonomin genomgår cykler som spänner över långa tidsspann, och att detta uppstod i Europa på 1100-talet. Städer och länder följde varandra som centrum för dessa cykler:  Venedig (1250–1510). Antwerpen (1500–69), Amsterdam (1570–1733), London och England (1733–1896).
Eftersom han förstått vikten av storskaliga socio-ekonomiska faktorers inverkan på historieframställningen, har Braudel kommit att betraktas som en av de viktigaste moderna historikerna. Han räknas även som en föregångare till världssystemteorin.
Suny Binghamton i New York har ett Fernand Braudel Center, och det finns ett Instituto Fernand Braudel de Economia Mundial i São Paulo, Brasilien.
År 1984 invaldes han i Franska akademien, stol 15, där han efterträdde André Chamson. Han avled året därefter, och efterträddes i akademien av Jacques Laurent.


La Méditerranée et le Monde Méditerranéen a l'époque de Philippe II 3 vol. (Originalet utgavs 1949; därefter har flera reviderade utgåvor givits ut)
La part du milieu (vol. 1) ISBN 2-253-06168-9
Destins collectifs et mouvements d'ensemble (vol. 2) ISBN 2-253-06169-7
Les événements, la politique et les hommes (vol. 3) ISBN 2-253-06170-0
Ecrits sur l'Histoire (1969) ISBN 2-08-081023-5
Civilisation matérielle, économie et capitalisme, XVe-XVIIIe siècle (1979)
Les structures du quotidien (vol. 1) ISBN 2-253-06455-6
Les jeux de l'échange (vol. 2) ISBN 2-253-06456-4
Le temps du monde (vol. 3) ISBN 2-253-06457-2
La Dynamique du Capitalisme (1985) ISBN 2-08-081192-4
Grammaire des civilisations (1987)
L'Europe med Pierre Gourou (1987)
La Méditerranée 2 vol. (1989)
Les hommes et l'héritage
L'espace et l'histoire
Le Modèle Italien
Ecrits sur l'Histoire II (1990) ISBN 2-08-081304-8
Les mémoires de la Méditerranée (1998)
L'identité de la France eller Les hommes et les choses


Omgång 1 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 (AFC) - Asiens kvalspel.
Omgång 1 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 (CAF) - Afrikas kvalspel.
Omgång 1 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 (CONCACAF) - Central- och Nordamerika samt Västindiens kvalspel.
Omgång 1 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 (OFC) - Oceaniens kvalspel.


Richmond Wilcox Landon, född 20 november 1898 i Salisbury i Connecticut, död 13 juni 1971 i  Lynbrook i staten New York, var en amerikansk friidrottare som tävlade i höjdhopp.
Landon blev olympisk mästare när han vann höjdtävlingen vid sommar-OS 1920 i Antwerpen i Belgien med ett hopp på 1,935 som var nytt olympiskt rekord. Harold Muller från USA tog silver medan svenske Bo Ekelund fick brons, bägge med höjden 1,90.


River Volley är en volleybollklubb (damer) i  Italien. Elitlaget vann de italienska mästerskapet två gånger (2012-2013 och 2013-2014) och den italienska cupen två gånger (2012-2013 och 2013-2014), men lades ner 2018. Lagets spellicens togs över av Cuneo Granda Volley. Av sponsorsskäl tävlade klubben genom åren under stort antal olika namn. Juniorverksamheten finns fortfarande kvar.
Klubben bildades 1983 i Rivergaro. Ursprungligen hade de bara juniorverksamhet, men från 1988 hade de även seniorlag. De spelade i Serie A1 första gången 2006/2007. Då hade seniorverksamheten flyttat till Piacenza, medan juniorverksamheten blev kvar i Rivergaro. Från 2016 spelade elitlaget sina matcher i Modena.


Handling
Filmen handlar om den unga Charles Brady, som nyss flyttat in i en stad med sin mor Mary, som är desperat i behov av en oskuldsfull flickas kött. Just Tanya verkar vara den tjej de letar efter. Charles hittar sin roll i skolan, och fångar hennes förtroende. Tanya faller för hans fejkade tillit, men snart inser hon att hennes liv står på spel när han visar sig vara ett monster. Det enda hon kan hoppas på är att sheriffen och hans katt hjälper henne.


Överkiminge eller Ylikiiminki (finska: Ylikiiminki) var en kommun i landskapet Norra Österbotten i Uleåborgs län. Sedan 1 januari 2009 ingår den i Uleåborgs stad. Överkiminge kommun hade 3 512 invånare (31 december 2008) och en yta på 1063,9 km² (1 januari 2008). Kommunen var enspråkigt finsk.
1903 överfördes ett område med 260 personer från Muhos till Överkiminge.


Hyvel är ett verktyg med ett eller flera utskjutande skärstål som används för att skära bort (alternativt jämna till) det yttersta lagret på ett ämne av trä. Eldrivna hyvlar kallas ibland hyvelmaskiner. Sammansatta ord med hyvel används även för skärande verktyg av andra slag.
En traditionell handhyvel består av en handtagsförsedd stock av hårt träslag, gärna bok. Stocken har försetts med ett speciellt utformat hål. I detta hål nedstickes stålet, som fasthålles i ett noga injusterat läge med hjälp av en kil. Den del av hyveln, som glider mot det som skall hyvlas, kallas sula. Äldre hyvlar saknade spånbrytare, ett stål som kan justeras i höjd mot själva hyvelns skärstål. Den enklaste varianten förs för hand över materialet varvid en kniv skär bort det översta lagret. En profilhyvel har knivar som kan bearbeta materialet till önskad form. Senare har stocken utförts i stål, och kilen (också i stål) har modifierats på olika sätt för att underlätta stålets exakta injustering. Pionjär inom området hyvlar av stål är USA-firman Stanley. För handhyvling med större kapacitet används elhyvlar med roterande kuttrar med knivar. Det finns även stationära maskiner såsom rikthyvel, planhyvel, kipphyvel samt olika listhyvlar. För profilhyvling som tidigare utfördes för hand finns olika fräsmaskiner att tillgå.


Användning
Den primära användningen av hyvlar är att jämna till ytor. Hyvlar brukas när den ojämna eller utskjutande delen är mindre än vad som är praktiskt att ta bort med en såg eller annan kapningsutrustning, men större än vad som är praktiskt att slipa bort med en fil eller ett sandpapper. Vid användning av hyvel produceras rester, såsom flis eller spån.


Etymologi
Hyvel kommer, liksom de motsvarande orden på danska och norska, från medellågtyska hovel, hövel eller hübel. Ursprunget till ordet är ovisst.
Rubank kan härledas från tyska rauh = grov, ojämn samt bank = bänk, (sand)bank och liknande; fornsvenska bænker är besläktat med backe.
Spockskiva är en försvenskning av engelska spoke shave, ungefär ekerhyvel då den använts till bland annat hyvling av hjulekrar på vagnshjul och finns belagt 1885; det engelska ordet belagt 1510. Försvenskningen spockskäv finns belagd från 1858.


Falshyvel är ett handverktyg för framställning av fals inom träbearbetning. Det finns olika typer av falshyvlar, dels den som har dubbla, ställbara anhåll för inställning i sid- och djupled samt förskär för att skära av fibrerna vid falsning tvärs över fiberriktningen och dels den lite enklare som inte har någon djupinställning eller anhåll, fingrar och ögonmått får fungera som detta istället. Den senare kan inte användas tvärs fiberriktningen.
Gradhyvel är en hyvel med snedställd sula och snedställt stål och används för att skapa den del som skall skjutas in i ett spår vid sammanfogningsmetoden
gradning.
Grodhyvel är en mycket liten hyvel, som hanteras med endast ena handen. Den används för finputs vid modellbyggen. I vissa fall utgörs dess hyvelstål av ett rakblad.
Grundhyvel eller grundkloss har sidoställda handtag och ett stål som ställs så att den kan hyvla ett spår mellan två, med en gradsåg upptagna, sågspår i en skiva vid sammanfogning, gradning. Alternativt så huggs träet mellan sågspåren bort med ett stämjärn. Grundhyveln kan också förses med olika stål med plan- eller vinklad- spets beroende på om man skall hyvla in i ett hörn eller liknande.
Hålkälshyvel. Har liksom skrubbhyveln ett konvext slipat stål, men dessutom är sulan cylindrisk. Med denna hyvel åstadkommes hålkäl, längsgående, rundbottnade rännor i en bräda. En variant har sulan rundad både i längsled och tvärled (ellipsoid). En sådan hyvel är bra för formning av skålformade fördjupningar i materialet, exempelvis släthyvling av insidan på tunnor.
Karnishyvel är en hyvel där hyvelstål och sula är formad för att hyvla den S-formade listprofilen karnis.
Nothyvel är en hyvel med mycket smalt stål, som har ett stort inställningsområde för djupet. Den har ett anhåll, som styr hyvelns läge från arbetsstyckets kant. Därmed kan man hyvla fram djupa spår i arbetsstycket, till exempel i kanten på en bräda för sammanfogningsmetoden spontning.
Oxhyvel är ett handverktyg med dubbla tvärställda handtag som är avsedd att föras av två personer som sitter mitt emot varandra och där den ena skjuter på och den andra drar. Oxhyveln användes före maskinhyvlarnas tillkomst vid planhyvling av virke inom möbelsnickeri, båtbyggeri och vid golvläggning.


Putshyvel är en hyvel med kort sula (20 – 25 cm) och utgör sista steget i finjusteringen av ett föremåls yta. Putshyvelns klaff ska ställas mycket tätt på stålets skär och öppningen ska vara så liten som det är möjligt. Är putshyveln rätt inställd och virkesvalet riktigt så behövs ingen vidare efterbearbetning.
Rubank är en hyvel för riktning och planing av större ytor. Den har en lång sula, varför den rider på topparna i det ojämna underlag, som skall planas. Det blir då i huvudsak topparna, som hyvlas bort, medan de gropar som befinner sig under sulan lämnas i stort sett orörda. En kort rubank (35 cm) med grovt ställd klaff och vid öppning utgör första steget när en möbelsnickare ska rikta upp en yta. Om sågsnittet varit alltför generöst och mycket material ska bort så använder man skrubbhyveln allra först, likaledes om ämnet är mycket skevt. Efter den korta rubanken fortsätter man med en längre rubank (45 cm eller längre). Denna ska ha en finare ställd klaff och liten öppning. Efter att den fint ställda rubanken gjort sitt, är det dags för putshyveln. Rubanken lämpar sig också bra till master och hyvling av andra långa arbetsstycken.
Rundvirkeshyvel. Utförd ungefär som en skrubbhyvel, men stålet är konkavt slipat. Med denna hyvel formas rundstav.
"Simsgroda" är en liten putshyvel där hyvelstålet sitter i framkant av sulan vilket möjliggör åtkomst i innerhörn av snickeridetaljer. Simsgrodan är ett enhandsverktyg men skiljer sig från "grodhyveln" genom ett robustare utförande och sitt traditionella, ställbara hyvelstål.
Simshyvel. Hyvelstålet går ända ut i kanten på stockens ena sida, varför man med en sådan hyvel kan hyvla dikt intill något uppåtstående på arbetsstycket, exempelvis i ett innerhörn. Många gånger för att justera en tapp eller liknande. Simshyvel kombineras ofta med falshyvel.
Skeppshyvel är en hyvel i stål som har en ställbar sula för konvexa eller konkava ytor. I äldre tid har hantverkaren tillverkat en hyvel i trä för varje uppkommet behov. Skeppshyveln används mest i båtbyggeri att hyvla upp böjda detaljer såsom stävar och spant.
Skrubbhyvel är en hyvel som i stort liknar en putshyvel, men till skillnad från putshyvelns raka stål är den skärande kanten på skrubbhyvelns stål konvext slipat som en cirkelbåge. Därmed erhålles grov avverkning av det som hyvlas. Resultatet blir en starkt spårig yta, som — om utseendet är viktigt — måste efterbearbetas med en rubank eller putshyvel.
Spockskiva, eller spånhyvel, en hyvel med extremt kort sula och sidställda handtag. Används för diverse formningsarbeten, exempelvis i fördjupningar av arbetsstycket.Dialektalt har spockskivan kallats lappskava och spockskäv. Ordet kommer antagligen från engelskans "spokeshave".
Stöthyvel är en hyvel med plan sula och en liten skärvinkel för hyvling av ändträ. Stöthyveln har en skärvinkel från cirka 12 till 21 grader. Stöthyveln används för inpassning av ändträ mot stävar i till exempel båtbygge samt övrigt finsnickeri.


Reposaari är en ö i Finland. Den ligger i sjön Lentua och i kommunen Kuhmo i den ekonomiska regionen  Kehys-Kainuu  och landskapet Kajanaland, i den centrala delen av landet, 500 km nordost om huvudstaden Helsingfors. Öns area är 2 hektar och dess största längd är 280 meter i öst-västlig riktning.


Tehuitzila är en ort i Mexiko.   Den ligger i kommunen Zacualtipán de Ángeles och delstaten Hidalgo, i den sydöstra delen av landet, 150 km norr om huvudstaden Mexico City. Tehuitzila ligger 1 758 meter över havet och antalet invånare är 139.
Terrängen runt Tehuitzila är lite bergig. Runt Tehuitzila är det ganska tätbefolkat, med 72 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Zacualtipán, 3,1 km väster om Tehuitzila. I omgivningarna runt Tehuitzila växer i huvudsak städsegrön lövskog.


Val-David är en bykommun (municipalité de village) i Québec i Kanada. Den ligger i regionen Laurentides, i den sydöstra delen av landet, 130 km nordost om huvudstaden Ottawa.
Från folkräkningen 2016 ingår bykommunens tätbebyggelse i tätorten (centre de population) Sainte-Agathe-des-Monts - Val-David, men den tidigare separata tätorten särredovisas också fortsättningsvis. Antalet invånare vid folkräkningen 2021 var 5 558 i kommunen och 2 271 i den tidigare tätorten, varav 2 238 i bykommunen och 33 i grannkommunen Val-Morin.


"Homer's Night Out" är avsnitt 10 från säsong ett av Simpsons och sändes 25 mars 1990. Avsnittet skrevs av Jon Vitti och regisserades av Rich Moore. I avsnittet köper Bart en spionkamera genom postorder och börjar ta bilder med den, när han tar en bild av Homer när han dansar med en magdans på en svensexa vill Marge att Homer tar med Bart till tjejen så han inte börjar se kvinnor som sexobjekt för att få honom att lära känna henne. Sam McMurray gästskådespelar i avsnittet som Gulliver Dark. Avsnittet var det näst mest sedda avsnittet på Fox under veckan, och finns med i videoutgåvan "The Simpsons Gone Wild".


Handling
Bart köper en spionkamera från en postorderkatalog och börjat ta bilder med kameran, när Homer är ute med sina arbetskompisar på en svensexa tar Marge med sig barnen till fiskrestaurangen Rusty Barnacle, vilket är samma plats som svensexan. Bart lämnar middagsbordet för att ta lite bilder i restaurangen och upptäcker svensexan i ett intilliggande rum och kommer in i rummet då Homer dansar med magdansösen, Prinsessan Kashmir och Bart tar en smygbild när Homer sätter en sedel i dansösens trosa. Bart visar bilden för sina klasskompisar och gör en kopia till Milhouse och Lewis som börjar ta egna kopior för att ge fotot till sina vänner och bilden blir snart tryckt i flera hundra exemplar. Några dagar senare ser Marge en kopia av bilden i ett gym som hon tränar i och river loss bilden från anslagstavlan för att få Homer att förklara sig när han kommer hem. Då Homer kommer hem och Marge vill ha en förklaring till bilden kommer det fram att det är Bart som tagit bilden och Marge kastar ut Homer som sover hemma hos Barney.
Nästa dag smyger Homer hem igen för att få förklara sig men det visar sig att Marge inte är arg över vad Homer gjort utan att Bart såg det och antar att kvinnor är sexobjekt och inga människor. Marge kräver att Homer tar med sig Bart till dansösen så att han ska få reda på att hon är riktig kvinna. Homer tar ut med Bart till stadens strippklubbar för att hitta henne och hittar henne efter lite letande. Precis innan Kashmir ska genomföra ett nummer presenterar Homer Bart till henne och hon berättar lite om sig själv, som att hennes namn egentligen är Shauna Tifton. Homer råkar sen komma upp på scenen där Gulliver Dark uppträder och publiken känner igen honom från fotot och Homer berättar för dem och Dark hur man ska behandla kvinnorna rätt och inte som sexobjekt. Marge har följt efter dem och ser vad Homer gör och börjar kyssa Homer på scenen.


Produktion
Avsnittet skrevs av Jon Vitti och regisserades av Rich Moore. Barneys lägenhet är baserat på lägenheten som Jim Reardon och Moore, tillsammans med ett par andra animatörer delade i college. En av klubbarna som Bart och Homer besöker då de letar upp Kashmir är baserat på Seventh Veil Strip Club i Los Angeles. För att få tips inför avsnittet tog de flera bilder av strippklubbar i Hollywood. Karaktärdesignaren designade över 50 olika kostymer för flickorna i strippklubbarna.


Mottagande
Avsnittet hamnade på plats 14 över mest sedda program med en Nielsen ratings på 16.9 och var det näst mest sedda på Fox under veckan. David B. Grelck på WDBG Productions gav avsnittet betyg 4 av 5 och anser att det är av hans två favoriter från säsongen eftersom den låter oss visa att Homer verkligen älskar Marge utan att visa sentimentalitet, och han anser att avsnittet är konstigt, fånigt och roligt. Colin Jacobson på DVD Movie Guide har skrivit i sin recension att idén att Marges är arg på Homer har funnits i alla säsonger, i det här avsnittet har de lyckats erbjuda en underhållande affär. Det var kul att se Homer behandlas som en gud då han dansade av sina arbetskompisar. Han anser att avsnittet erbjuder några trevliga stunder och har en bra kvalitet och inga toppar. David Packard på DVD Verdict har skrivit att avsnitt har några dåliga animeringar och röstinspelningar som de andra avsnitten från första säsongen. Problemet Packbard ser med avsnittet är att det inte är särskilt roligt och han skrattade bara ett par gånger.


Music City 200 1964 var ett stockcarlopp ingående i Nascar Grand National Series (nuvarande Nascar Cup Series) som kördes 14 juni 1964 på den 0,5 mile (804,672 meter) långa ovalbanan Nashville Fairgrounds i Nashville i Tennessee. Totalt avverkades 100 miles (160,934 km) fördelat på 200 varv. Banunderlaget var asfalt. Loppet vanns av Richard Petty i en Plymouth på tiden 1:18.26 körande för Petty Enterprises. Pettys snitthastighet var 76,498 mph. Han var vid målgång ensam förare på ledarvarvet, ett varv före tvåan David Pearson. Det var Pettys 32:a vinst av totalt 200 i karriären. Prispotten uppgick till 4 240 dollar, varav 1 000 dollar gick till segraren.


Gerard De Geer, född 1947, är en svensk affärsman.
Gerard De Geer är son till ambassadör Carl De Geer och kusin till konstnären Carl Johan De Geer.
Han utbildade sig till civilekonom och studerade även filosofi och konsthistoria vid Paris universitet.
Gerard De Geer är grundare och före detta ordförande i Brunswick Investments Ltd. Efter arbete i finansbranschen i London kontaktades han 1991 av Rysslands nye privatiseringsminister Anatolij Tjubajs som behövde någon som förstod internationella affärer. Efter 18 månader som rådgivare åt Tjubajs fick Gerard De Geer i augusti 1993 tillstånd att starta investmentbanken Brunswick Ltd. Många västerländska kunder bad om hjälp att köpa ryska företag, när över 100.000 ryska företag privatiserades på bara ett par år. Brunswicks växte i takt med den exploderande aktiemarknaden. Brunswick fick Euromoneys pris som Rysslands bästa investmentbank. År 1997  köpte UBS, Schweiz största bank, 50 procent av Brunswick Ltd och har sedan köpt hela aktiestocken.
Han är gift med Eva De Geer.


James Buchanan Eads, född 23 maj 1820 i Lawrenceburg, Indiana, död 8 mars 1887 i Nassau på Bahamas, var en amerikansk ingenjör.
Eads gjorde sig 1842 bekant genom sina dykarklockbåtar för bärgning av sjunkna fartyg och blev 1861 berömd genom att för nordstaternas räkning inom 100 dagar konstruera åtta pansrade flodångare för Mississippifälttåget. Hans mest bekanta brobyggnadsarbete är den väldiga kombinerade gatu- och järnvägsbron över Mississippifloden vid Saint Louis, utförd 1867–74.
Ett namn i ingenjörvetenskapens historia förvärvade Eads genom sin reglering av Mississippiflodens utlopp, varigenom floden bringades att själv fördjupa sin strömfåra och gjordes lättare farbar i sitt nedersta lopp. Han verkade under sina sista år för en plan att bygga en skeppsjärnväg tvärs över Tehuantepecnäset i Mexiko och därmed göra transoceaniska kanaler i Centralamerika onödiga.


Södra Ängby är en stadsdel i Västerort inom Stockholms kommun, bestående av cirka 500 villor uppförda 1933–1939 i en utpräglat funktionalistisk arkitektur. Södra Ängby täcker en yta på cirka 1,1 kvadratkilometer.
Södra Ängby omsluts av Blackebergsvägen i väst, Färjestadsvägen i sydost och Bergslagsvägen i nordost. Den ursprungliga vegetationen, som till stor del bevarats, präglas av hällmarkstallskog. Stadsdelen omges av Norra Ängby på norra sidan, Blackeberg och Grimsta naturreservat på västra sidan samt Judarskogens naturreservat i öster. I söder gränsar stadsdelen mot Ängbybadet och Mälaren.
Bebyggelsen skyddas sedan 1987 av Riksantikvarieämbetet som riksintresse. En typisk Södra Ängby-villa har även publicerats på ett frimärke utgivet av Posten 2013.


Vid det som idag har Bällstavägens och delar Blackebergsvägens sträckningar byggde "snuskungen" Knut Ljunglöf på 1880-talet en mangårdsbyggnad, Lilla Ängby. Lilla Ängby gård ligger i hörnet av Holbergsgatan vid Blackebergsvägen, som gränsar till Södra Ängby. Den lilla rödmålade torpstugan Lilla Ängby gård är vad som finns kvar av en liten bondgård, som avstyckades 1720 från Stora Ängby gård i Norra Ängby.
Alldeles vid Lilla Ängby gård ligger också en 1/4 milsten vid Blackebergsvägen. Milstenen sattes upp 1778 av landshövding Jacob Johan Gyllenborg vid den gamla vägen från Stockholm till färjestället vid Tyska Botten för vidare färd till Drottningholm


Huvudartikel: Torpet Lugnet
Strax innanför Judarskogens skogsbryn ligger Torpet Lugnet norr om Ängbybadet och Gubbkärrsvägen. Den låga stugan ligger i södra delen av Judarskogens naturreservat. Intill torpet finns ett grävt dike från sjön Judarn. Området har varit bebott länge och det kan ha anor från 1600-talet. Torpet Lugnet är ett av ett tiotal kvarvarande torp i Bromma och betecknas som "stattorp" eller "dagsverkstorp". Det låg under Åkeshovs slott, där torparen skulle utföra dagsverken för sin försäljning och för detta ersattes in natura.
På höjdplatån strax norr om Torpet Lugnet finns en röseliknande stensättning. Nordväst om torpet finns en rektangulär stensättning, också på krönet av en höjd. Fornlämningarna ovanför torpet är sannolikt från yngre bronsålder (cirka 100-500 f.Kr.)


Den ursprungliga detaljplanen tillkom 1933 för 525 tomter, och området byggdes 1933–1939. Området öster om Zornvägen var utbyggt 1938, västra delen senare.
Ansvarig för planen var stadsbyggnadsdirektören Albert Lilienberg, som var influerad av funktionalismen och Stockholmsutställningen. Axel Dahlberg, fastighetsdirektör i Stockholm 1933-45, räknas som initiativtagare till utbyggnaden av Södra Ängby.
Villorna i Södra Ängby var inte avsedda för de traditionella småstugebyggarna (jmf Norra Ängby), utan byggdes på spekulation av enskilda byggmästare som sedan sålde dem nyckelfärdiga. En av dessa var Einar Mattsson, som uppförde sin första villa 1935 på Ängbyhöjden. Villorna var avsedda för den övre medelklassen och planlösningarna disponerades för en representativ livsföring med vardagsrum och matrum i fil. I nästan alla hus fanns en jungfrukammare. Många jungfrukammare används i dag till annat, men området befolkas alltjämt av en välutbildad övre medelklass.
Priset för den vanligaste hustypen på ca 170 m² var runt 40 000 kr och de större betingade ett pris på 100 000 kr. Tomträttsavgälden som gällde i 60 år låg på 53 öre/m², vilket blev en kostnad mellan 300 och 500 kr/tomt och år.
Vid Färjestadsvägen och Zornvägen fanns butikslängor innehållande bland annat järnaffär, livsmedelsbutik, fisk- och mjölkaffär, frisersalong, blomsterhandel, kafé, cykelaffär och bensinstation. Längan vid Färjestadsvägen intill Ängbyplan finns fortfarande kvar. Intresseorganisationen Södra Ängby villaförening bildades som Ängby villaägareförening 1933.


En förutsättning för framtida bebyggelse på Stockholms lantegendomar var att förse områdena med goda kommunikationer genom spårvägar. Även västerut ordnades spårbundna kommunikationer på stadens initiativ. Lantegendomsnämnden presenterade i mars 1909 ett förslag till spårförbindelse mellan Sankt Eriksgatan och Alvik. På Ängbybanan gick linje 11 från 1 oktober 1944 till Islandstorget. Ängbybanan trafikerades som spårväg tills 1952, därefter kördes tunnelbanan på samma spår (nuvarande Gröna linjen).


Orealiserade utbyggnadsplaner
Kort före andra världskriget planerade fastighetsdirektören Axel Dahlberg att uppköpa mark i Blackebergsskogen i anslutning till Frimurarebarnhuset - nuvarande Blackeberg. Området på cirka 100 hektar obebyggd mark skulle stadsplaneläggas för en bebyggelse likt Södra Ängby. Dahlberg anlitade sin vän och kollega stadsplanearkitekten Thure Bergentz, som även hade ritat Södra Ängby med lyckat resultat. Så projekterade Bergentz 1938 en tvillingsstadsdel med tvåvåningsvillor, butikslängor, gatuplanteringar, parker, idrotts- och lekplatser .
På sommaren 1939 sände Dahlberg skisser och förslag till Frimurarbarnhusets representant. Några förhandlingar kom aldrig igång, kriget kom emellan och efter kriget hade både Dahlberg och stadsbyggnadsdirektören Liliedahl lämnat sina tjänster. Den nye stadsbyggnadsdirektören, Sven Markelius, hade andra planer. Våren 1949 godkände stadsfullmäktige den stadsplan för Blackeberg som förverkligades i början av 1950-talet med flerfamiljshus kring öppna gårdar, några radhus och en centrumanläggning. Södra Ängby blev därmed Stockholms sista av stadens fastighetskontor planlagda trädgårdsstad.


Stadsplanen
Byggnaderna i Södra Ängby är i trädgårdsstadens anda anpassade till den kuperade terrängen och en stor del av tallskogsvegetationen har bevarats. Det mera renläriga funktionalistiska stadsplaneidealen med ett rätlinjigt planverk för att minimera angäggningskostnaderna för gator och ledningar, fick överges av stadsplanekontorets arkitekt Thure Bergentz (som jobbade under Albert Lilienberg). I Södra Ängbys kuperade terräng gällde det att spränga så lite som möjligt och att bevara naturen. Gatorna anlades slingrande och följer terrängen. Husen skulle ligga i gatulinjen med planterade förgårdar i ett öppet byggnadssätt. Eftersom endast trådnätsstaket tilläts har området fått karaktären av en stor sammanhängande park.
Området kom likt de samtida stockholmsförorterna Traneberg och Hammarbyhöjden att kallas Den vita staden,  på grund av deras ljusa färgsättning.


Funktionalismens arkitektoniska ideal har präglat husens form och stil med ljusa färger och flacka tak. Inom den enhetliga stilen i området finns samtidigt stora variationer i detaljerna. Karakteristiskt för villorna i Södra Ängby är ljusa och i regel slätputsade fasader, stora spröjslösa fönster, mindre och runda fönster, fönsterband, rundade balkonger, och smäckra smidesdetaljer.
Ungefär 95% av villorna ritades av arkitekten Edvin Engström, föreståndare för Egnahemsbyrån i Stockholm. Ängbyhöjden 50 hör till Engströms större villor. Arkitekt Engström hade ryktet om sig att vara mycket principfast. Han var ofta på byggarbetsplatsen och bestämde på plats husens exakta läge på tomten. Några egenmäktiga ändringar på husens exteriör tillät han inte. Det fick en kollega till byggmästaren Einar Mattsson, som hade byggt fyra av villorna i Södra Ängby, erfara. Han hade murat sockeln några skift för hög; det fick han efter Engströms besök "vackert riva". Den 485 kvadratmeter stora villan på Ängbyhöjden 32 (Molinvägen 5) ritades av Björn Hedvall och var utställd på Nordisk byggdag i Oslo 1938.
Invändigt uppvisar husen inte alltid funktionalistiska detaljer. Här gav arkitekten byggmästaren mer fria händer, vilken ibland bestämde i samråd med blivande husägare hur det skulle se ut. Här finns en del detaljer som för tanken mer till svensk nationalromantik och tjugotalsklassicism, såsom blyinfattade fönster, en del med individuella motiv, och radiatorinklädnader (inklädnad av värmeelement) av flätad rotting. Funktionalismen kommer till sin rätt i svängda trapphus, strama öppna spisar, varav somliga med rundade hörn, mer geometriska radiatorinklädnader, funktionella kök och badrum med inbyggt badkar, separat dusch och färgat kakel.


Byggnadstekniken
Byggnadstekniken i Södra Ängby var trots den funktionalistiska stilen traditionell. De allra flesta husen är resta i en konventionell trästomme med ytskikt av vitmålad kalkputs. En del enklare villor har stående eller liggande träpanel som ytskikt. Värmeisoleringen av ytterväggarna är med dagens mått mätt högst otillfredsställande då dessa i princip enbart består av 50 mm spontat plank.
De plåttäckta taken med svag eller obefintlig lutning vållade också problem med vattenläckage. Det fick författaren Alf Henrikson erfara, som bodde i femtionio år på Hasselbergsvägen i Södra Ängby. Om takdropp skaldade han på följande sätt.


Kommunikationer
Tunnelbanans gröna linje stannar vid stationerna Ängbyplan och Islandstorget på motsatta sidor av området. Från Ängbyplan till T-Centralen (Stockholms city) tar det 23 minuter. På ett promenadavstånd på cirka 1,5 km söderut finns även Nockebybanan. Vid Islandstorget stannar även SL-bussar till bland annat Solna kommun och Sundbyberg. Bromma flygplats ligger 5 km bilväg från Ängbyplan. Det är 7 km till E4 (Essingeleden) och 9 km till E18. Avståndet till den planerade biltunneln för E4 ("Förbifart Stockholm") blir ca 4 km.


Södra Ängby i kulturen
På 1940-talet förekom en av villorna på Ängbyhöjden i flera av SF:s filmer som "direktörsvilla".
År 1989 inledde textilformgivaren Birgitta Hahn en serie grafiska mönster för Svenskt Tenn och ritade en svit Stockholms-mönster byggda på kända funkismiljöer, däribland Stadsbiblioteket, Slussen och Södra Ängby.
Ritningen för Södra Ängby-villan Järnridån 5 (Palettgränd 1) av Edvin Engström från 1935 utgör motivet till ett av de fem frimärken i serien Stockholms stadsarkiv som utgavs den 13 mars 2013 av svenska Posten. De fem frimärkena uppmärksammar världsminnet Stockholms stads byggnadsritningar.


Tryckta källor
Andersson, Thorbjörn; Björn Elinder, Ulrika Lessmar-Holmgren, Eva Rudberg, Eva Wallén, Paul Werner, Britt Wisth (2000). Södra Ängby : Den vita staden. Stockholm: Footlights Publishing. ISBN 91-631-0275-7
Olof Hultin; Ola Österling; Michael Perlmutter (2002) [1998]. Guide till Stockholms arkitektur. Stockholm: Arkitektur Förlag. Libris 8465772. ISBN 91 86050‐58‐3
Olofgörs, Gunnar; Lena Gramstrup Olofgörs, Magnus Gramstrup-Christensen (2001). Södra Ängby: trädgårdsstad i funkis. Monografier utgivna av Stockholms stad, 0282-5899 ; 151. Stockholm: Stockholmia förlag. Libris 7593298. ISBN 91-7031-094-7
Ringstedt, Nils (2013). Brommas skyltade kulturminnen – en kulturhistorisk guide. Bromma Hembygdsförenings skrift nr 4. sid. 86–89. ISBN 978-91-86939-37-3
Sax, Ulrika (1989). Den vita staden, Hammarbyhöjden under femtio år. Stockholms stad. ISBN 91-7031-009-2
Sidenbladh, Göran (1981). Planering för Stockholm 1923–1958. Monografier utgivna av Stockholms stad ; 22:V:3. Stockholm: Liber. sid. 41. ISBN 91-38-05335-7 Libris 7259972  (PDF 1 PDF 2)
 Svenska Dagbladet. 1995-05-10
Wettergren, Gunilla; Stödberg, Nils (2004). Byggmästarns resa 1904-2004: porträtt av en Stockholmsbyggare. Stockholm: Network Stockholm. Libris 9759775. ISBN 91-631-5548-6 (inb.)
Wisth, Britt (13 januari 2008). ”Att angöra en stadsplan : Tankar bakom Riksintresset”. Södra Ängby villaförenings tidskrift (hösten):  s. 13. Arkiverad från originalet den 26 februari 2017. https://web.archive.org/web/20170226205053/http://sodra-angby.se/images/articles/2014/11/21/tidning_2_2008.pdf. Läst 26 januari 2009.


Webbkällor
”Gällande detaljplan för Södra Ängby (diarienummer Dp 89058)”. Stockholms stadsbyggnadskontor. 1995-03-09 (laga kraft). http://insynsbk.stockholm.se/Byggochplantjansten/GallandePlan/Planarende-Gallande/?JournalNumber=Dp%2089058&rid=75175&flg=0&plantype=Detaljplan. Läst 22 november 2013.
”Planbeskrivning: Beskrivning till detaljplan för del av stadsdelen Södra Ängby i Stockholm”. Stockholms stadsbyggnadskontor. 8 juli 1993. http://insynsbk.stockholm.se/templates/main/pages/xGetDocument.aspx?FileId=321816&FileName=igpmaxxx.pdf&DataSource=4. Läst 22 november 2013.
”Genomförandebeskrivning till detaljplan för Södra Ängby...”. Stockholms stadsbyggnadskontor. 8 juli 1993. http://insynsbk.stockholm.se/templates/main/pages/xGetDocument.aspx?FileId=321818&FileName=jgpmaxxx.pdf&DataSource=4. Läst 22 november 2013.
”Detaljplan: Grundkarta”. Stockholms stadsbyggnadskontor. 9 mars 1995. http://insynsbk.stockholm.se/templates/main/pages/xGetDocument.aspx?FileId=343747&FileName=auwxaxxx.PDF&DataSource=4. Läst 22 november 2013.
”Areal och befolkningstäthet i stadsdelsområden, SDN-delar och stadsdelar”. Stockholms stad. 31 december 2007. http://www.usk.stockholm.se/arsbok/b039.htm. Läst 28 januari 2009.
”Områdesfakta om Södra Ängby”. Stockholms stads utrednings- och statistikkontor. http://www.usk.stockholm.se/tabellverktyg/tv.aspx?projekt=omradesfakta&omrade=22111.
”Konsumentprisindex för Sverige 1290–2006”. Riksbanken. 2006. Arkiverad från originalet den 24 september 2015. https://web.archive.org/web/20150924114310/http://www.riksbank.se/upload/Dokument_riksbank/Monetar_hist/ConsumerPriceIndex1291_2006.xls. Läst 3 juli 2008.


Vidare läsning
Hagbard, Kristina (1996). ”Södra Ängby: framväxt och förändringar”. Brommaboken (Bromma: Bromma hembygdsförening) 1996 (67),:  sid. 85-94. ISSN 0280-8722. ISSN 0280-8722.  Libris 2189590
Lessmar Holmgren, Ulrika; Werner Paul (1996). Södra Ängby byggnadsinventering 1995-1996. Stockholm. Libris 11558800
Olsson, Mats (2007). ”Södra Ängby – ett riksintressant funkisområde”. Geografiska notiser: medlemsblad för Geografilärarnas riksförening (Lund: Geografilärarnas riksförening) LXV (2-3):  sid. 44-55. ISSN 0016-724X. http://www.geografitorget.se/gn/nr/2007/bil/2-08.pdf.  Libris 8257640
Sunnemark, Viktor (13 april 2024). ”Familjen lever i Sveriges bästa område – Södra Ängby: ”Får allt””. EFN Ekonomikanalen. https://www.efn.se/familjen-lever-i-sveriges-basta-omrade-sodra-angby-far-allt. Läst 14 april 2025.
Svensson, Stig (2009). ”Södra Ängby: från nationalromantik till Europas största funktionalistiska villaområde”. Brommaboken 2009(80),:  sid. 41-52 : ill.. 0280-8722. ISSN 0280-8722.  Libris 11482401
 Södra Ängby 50 år 1987.. Bromma: Södra Ängby villaförening. 1987. Libris 686630


Smörsopp (Suillus luteus) är en sopp som förekommer i hela Sverige och växer i tallskog. Soppen har gula rör och vit fot med ring samt brun hatt, samt en slemmig hatthud som går lätt att dra av. Smörsoppen är en uppskattad matsvamp, men den sega, slemmiga hatthuden kan ge matsmältningsproblem, samt förstöra annan svamp som soppen förvaras med. Därför rekommenderas ofta att hatthuden dras bort från plockad smörsopp, gärna redan i skogen.
Smörsopp kan liksom andra svampar i släktet Suillus orsaka allergiska reaktioner hos vissa människor.
Smörsoppen är i vissa regioner i världen en uppskattad matsvamp, och svenska webbsidan Svampguiden ger den fyra av fem stjärnor. Då den inte har någon distinkt smak, är den god att blanda med annan svamp i till exempel pytter, köttfärssås, grytor. Det ryska namnet maslyata och polska maślaki kommer från ord som syftar på smörighet, och liknar på det sättet det svenska namnet.
Smörsoppen är Dalslands landskapssvamp.


Aonach Beag är ett berg i Storbritannien.   Det ligger i kommunen Highland och riksdelen Skottland, i den norra delen av landet, 600 km nordväst om huvudstaden London. Toppen på Aonach Beag är 1 116 meter över havet, eller 117 meter över den omgivande terrängen. Bredden vid basen är 0,67 km. Aonach Beag ingår i Beinn Pharlagain.
Terrängen runt Aonach Beag är huvudsakligen kuperad. Trakten runt Aonach Beag är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Trakten runt Aonach Beag består i huvudsak av gräsmarker.


Jenišovice är en ort i Tjeckien. Den ligger i den norra delen av landet, 80 km nordost om huvudstaden Prag. Jenišovice ligger 381 meter över havet och antalet invånare är 850.
Terrängen runt Jenišovice är kuperad åt nordost, men åt sydväst är den platt. Runt Jenišovice är det tätbefolkat, med 286 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Liberec, 16,5 km norr om Jenišovice. Trakten runt Jenišovice består till största delen av jordbruksmark.


La Estancia 1ra. Sección Santa María Magdalena är en ort i Mexiko.   Den ligger i kommunen Tepeji del Río de Ocampo och delstaten Hidalgo, i den sydöstra delen av landet, 70 km nordväst om huvudstaden Mexico City. La Estancia 1ra. Sección Santa María Magdalena ligger 2 354 meter över havet och antalet invånare är 279.
Terrängen runt La Estancia 1ra. Sección Santa María Magdalena är kuperad österut, men västerut är den platt. Runt La Estancia 1ra. Sección Santa María Magdalena är det ganska tätbefolkat, med 155 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Tepeji de Ocampo, 12,4 km sydost om La Estancia 1ra. Sección Santa María Magdalena. I omgivningarna runt La Estancia 1ra. Sección Santa María Magdalena växer huvudsakligen savannskog.


Tornedalens fiskemuseum är ett museum beläget i Kukkola, Norrbottens län intill Kukkolaforsen som drivs av Haparanda kommun. Det öppnades den 21 juni 1987 som Kukkola fiskemuseum. I museet kan man ta del av hur fisket längs vid Tornedalens älvdal går till och hur man historiskt har gjort. Det finns även en del redskap och äldre foton att ta del av.
Under vissa veckor sommartid och då under vardagar erbjuder kommunen guidade turer, och övrig tid kan man vända sig till restaurangen i närheten av museet.


Biografi
Före sin politiska karriär arbetade Meinander i Nordiska Unionsbanken 1929–1934, inom Svenska Folkpartiet 1934–1936, genom Hufvudstadsbladet 1937–1942, samt vid Åbo Akademi som lärare 1942–1944. Han var en av de ledande inom fredsoppositionen under fortsättningskrigets slutskede 1943–1944 och hade samtidigt en viktig befattning inom Statens informationsverk. Han var senare 1953–1973 professor i nationalekonomi vid Svenska handelshögskolan i Helsingfors.
Meinander valdes till finska riksdagen 1945 på Svenska Folkpartiets lista över östra Nylands valkrets, och han behöll sin plats där till 1962. I hans politiska karriär ingick även poster som andre finansminister 1950–1951 och 1953, och finansminister och vice statsminister 1957.
Meinander var ursprungligen en anhängare till Urho Kekkonen, men kom i opposition mot denne i slutet av 1950-talet, vilket innebar slutet på hans politiska karriär.


Författarskap
Som ekonom skrev Meinander företagshistoriker och medverkade som kolumnist i Hufvudstadsbladet. I sitt vetenskapliga författarskap skrev han bland annat om den finländska sågindustrin utgående från dess ekonomisk-historiska utveckling. Han publicerade vidare politiska memoarer, Insyn och efterklokhet (1977), och böckerna Det fria Finland formas (1980), en exposé över 1920-talet och Finland mognar (1983), en samling essäer kring det finländska 1930-talet.


Nordiska spelen 1913 avgjordes i Stockholm i februari 1913. Internationella tävlingar i flera olika vintersporter avgjordes, bland annat skidor, skridskoåkning och bandy. Det var den femte upplagan av Nordiska spelen.
Spelen skildrades i filmen Nordiska spelen 1913 av filmfotografen Adrian Bjurman, en film som visades på flera biografer i Sverige samma år.