Erik August Skogsbergh, född 30 juni 1850 vid Älgå socken, död 31 oktober 1939 i Minneapolis i USA, var en svensk-amerikansk väckelsepredikant och sångtextförfattare. Han finns representerad i Frälsningsarméns sångbok 1990 (FA). Han gav under en tid ut tidningen Minneapolis Veckoblad.
Erik August Skogsbergh var son till bruksarbetaren, senare fabrikören Per Skogsbergh. Han genomgick folkskola, fick därefter privatundervisning av kyrkoherden i Älgå socken och gick därefter några år i Arvika elementarläroverk. Från fjorton till arton års ålder var han kontorist och handelsresande för sin fars spikfabrik i Skyberg, Älgå socken. 1869 upplevde han en religiös kris och vistades en termin vid missionsskolan i Kristinehamn. Efter en tid som predikant undervisades han 1872–1873 vid Ahlsborgs missionsskola nära Vetlanda. Som djup beundrare av P.P. Waldenström började han nu sin egentliga predikoverksamhet. 1874–1876 var han predikant i Jönköpings missionsförening och företog under dessa år resor i olika delar av Småland och Västergötland. Hans ovanliga talarförmåga samlade stora åhörarskaror och han gav upphov till flera väckelser. 1876 kallades han till predikant hos svenska missionsvännernas norra missionsförsamling i Chicago och var verksam där till 1884. Även där visade sig hans stora inflytande över åhörarna, församlingen växte och 1877 blev han församlingsföreståndare i Tabernakelförsamlingen i södra Chicago. Han försökte även ena de olika riktningarna inom missionsrörelsen, Ansgarsynoden och Evangelical Lutheran Mission Synod. Tillsammans med Andrew L. Skoog utgav han 1881 sångsamlingen Evangelii basun (del 1). 1884 flyttade han till Minneapolis, där han samma år grundade en skola, som till att börja med var både elementar- och handelsskola. Den övertogs 1891 av Missionsvännerna och Skogsbergh var till 1894 tillsammans med David Nyvall dess föreståndare. Han grundade även tidningar som Svenska Härolden (1884). En ny kyrka, Tabernaklet, uppfördes på hans initiativ 1888, och han medverkade till byggandet av ett svenskt sjukhus i Minneapolis. 1891 grundade Skogsbergh en mission bland indianerna i Mille Lacs County. Han krafter svek honom dock, och i början av 1900-talet förlorade han greppet om församlingen. 1908 kallades han till föreståndare för svenska missionsförsamlingen i Seattle, där han lät uppföra en ny kyrka. Han avgick 1913. Under ett tiotal år var han sedan verksam som fri evangelist och företog vidsträckta predikoresor i USA. Skogsbergh utgav 1925 Minnen och upplevelser under min mer än femtioåriga predikoverksamhet.


Öster-Långtjärnen, Härjedalen, sjö i Bergs kommun, 62.8108°N 13.0959°Ö / 62.8108; 13.0959 (Öster-Långtjärnen, Härjedalen)
Öster-Långtjärnen (Laxsjö socken, Jämtland), sjö i Krokoms kommun, 63.9054°N 14.6982°Ö / 63.9054; 14.6982 (Öster-Långtjärnen (Laxsjö socken, Jämtland)) (13,2 ha)
Öster-Långtjärnen (Åre socken, Jämtland), sjö i Åre kommun, 63.4356°N 12.9902°Ö / 63.4356; 12.9902 (Öster-Långtjärnen (Åre socken, Jämtland)) (4,7 ha)


En chattnovell eller chattberättelse är en berättelse där en följer handlingen enbart genom att läsa de fiktiva karaktärernas chatt-konversationer med varandra. Formatet begränsar berättarmöjligheterna en hel del, men utmanar även till att skriva berättelser helt drivna av dialog. Chattnoveller läses på digitala plattformar som datorer, surfplattor och mobiler.
Den första plattformen för chattnoveller var Hooked och skapades av Prerna Gupta and Parag Chordia. De höll på att skriva en novell och bestämde sig för att testa hur långa noveller läsare föredrar. De fann att tonåringar läste mindre än 1000 ord när det var utdrag från YA-berättelser, men att de läste längre texter när de var skrivna som text-konversationer. De lanserade appen Hook 2015 och var en av de populäraste gratis-apparna i Apples app store under 2017. Flera konkurrerande appar släpptes i snabb följd, både rena chattnovell-appar men även sådana som fokuserar på mer interaktiva berättelser. I Sverige har chattnoveller inte riktigt slagit igenom trots flera satsningar.


Mats Erik Andersson, född 14 april 1941 i Nora socken, Uppland, är en svensk musiker. Han började spela tramporgel vid 10 års ålder, och blev så småningom musiklärare i Norrtälje. Spelar också klarinett, kontrabas, fiol, nyckelharpa, dragspel, piano med flera instrument. Blev riksspelman på klarinett i Falkenberg 1971 med motiveringen "för bevarande av Uppländsk spelmanstradition på klarinett". Var med och bildade Norrtelje Elitkapell 1974.
Han tilldelades Zornmärket i guld 2003 i Västerås med motiveringen "för mästerligt och traditionsrikt låtspel på klarinett".


Norman Manley International Airport (engelska: Palisadoes Airport) är en flygplats i Jamaica.   Den ligger i parishen Kingston, i den sydöstra delen av landet, 7 km söder om huvudstaden Kingston. Norman Manley International Airport ligger 3 meter över havet.
Terrängen runt Norman Manley International Airport är platt åt nordväst, men åt nordost är den kuperad. Havet är nära Norman Manley International Airport åt sydväst.  Närmaste större samhälle är Kingston, 6,8 km norr om Norman Manley International Airport.


Osseter är ett främst i Ossetien på både norra och södra sidan om mellersta Kaukasus (Nordossetien och Sydossetien) bosatt folk om omkring 1 000 000 personer, varav drygt 80 % talar ossetiska.
Oseti (ოსეთი) är egentligen det georgiska namnet på landet, och folket skulle heta oser. Själva kallar de sig iron eller irættæ (ирæттæ) och sitt land Iryston eller Ironistan. Namnet har samma betydelse som och utgör en lingvistisk variant av nationsnamnet Iran, "de ädlas land, ariernas land".  Osseterna var zoroastrier[källa behövs] och blev kristna redan omkring år 1000, men har sedan den tiden flera gånger bytt tro och tidtals varit muslimer. De är nu grekisk-ortodoxa.
De olika "brödraskapen" eller familjerna, i spetsen för vilka stod "äldste", låg ofta i fejd med varandra. Osseterna blev därför tämligen lätt kuvade av främmande erövrare. Man har i osseterna velat se kvarlevor av alanerna (även asi, jasi, as och os; jämför serbiska asjani). Att de är ett iranskt folk framgår inte bara av språket, utan även av sedvänjor och folktro, som erinrar om Avesta. De ska tidigare ha varit utbredda ända till Don (ossetiska don betyder "flod"), men blivit undanträngda av mongolerna (på 1300-talet). Man tror att osseterna är avkomlingar till de iranska västskyterna eller alanerna.
Osseterna har starka band med ryska kosacker, och många av dem har kosackiskt blod.[källa behövs] Osseter och kosacker betraktar varandra som broderfolk.[källa behövs]


Historik
Det nationalsocialistiska partiprogrammet från 1920 präglades på flera punkter av antisemitism. Där eftersträvades en utvisning av alla judar som invandrat efter 1914 och ett indragande av medborgerliga rättigheter för alla "tyska judar". Judar definierades inte religiöst eller kulturellt utan rasistiskt. Där definierades inte heller begreppen "arier" och "icke-arier" utan talades om personer som inte hade "tyskt blod". Dessa skulle lyda under en utlänningslagstiftning och uteslutas från lagstiftande församlingar och statliga ämbeten. Vid en eventuell ekonomisk kris skulle de kunna utvisas. Där fanns även ett invandringsförbud för icke-tyskar vilket riktade sig mot judar.


Konsekvens
Efter maktövertagandet 1933 infördes således arierbevis helt i enlighet med partiprogrammet från 1920. Med detta arierbevis började en länge planerad uteslutning av "icke-arier", framför allt judar men också "zigenare". Genom fullmaktslagen från mars 1933 förenklades denna process och genom Nürnberglagarna från september 1935 förtydligades definitionerna. Ett berövande av medborgerliga rättigheter och uteslutning ledde så vidare till påtvingad flytt, befolkande av getton, omfattande deportation till koncentrationsläger och en statligt organiserad förintelse, shoah och porajmos (1941–1945).


J
Jack Davis
Jacob Davis
Jacob E. Davis
James Davis
James J. Davis
Jeff Davis
Jefferson Davis (1808–1889), amerikansk politiker, Amerikas konfedererade staters president 1861–1865
Jehu Davis
Jim Davis, flera personer
Jim Davis (politiker)
Jim Davis (serieskapare)
Jim Davis (skådespelare)
Jimmie Davis
Jo Ann Davis
Joe Davis
John Davis, flera personer
John Davis (amerikansk fotboll)
John Davis (filmproducent)
John Davis (offensiv linjespelare)
John Davis (politiker)
John Davis (tyngdlyftare)
John Davis (upptäcktsresande)
John E. Davis
John Francis Davis
John W. Davis
John W. Davis (guvernör)
John Wesley Davis
John Ainsworth-Davis
Jonathan Davis
Jonathan M. Davis
Josie Davis
Judy Davis


Högskolan för lärande och kommunikation i Jönköping, HLK, är en av fyra fackhögskolor vid Högskolan i Jönköping. Vid Högskolan för lärande och kommunikation erbjuds utbildningsprogram, fristående kurser och forskarutbildning inom områdena lärande, kommunikation, personalvetenskap och globala studier. Man betonar kontakten med arbetslivet och ett internationellt perspektiv med möjlighet för studenterna att studera eller praktisera utomlands. Verksamhetsförlagd utbildning (praktik) ingår i samtliga utbildningsprogram.


Historik
Högskolan i Jönköping har funnits som stiftelse sedan 1994, men det har funnits högskoleutbildningar långt tidigare i Jönköping. År 1947 startade  Jönköpings folkskollärarseminarium och 1963 kom Förskoleseminariet i Jönköping igång. Fem år senare bildades Lärarhögskolan i Jönköping av folkskoleseminariet, som flyttade till Västra torget.
Nästa stora förändring inträffade 1977, då högskolereformen medförde att Lärarhögskolan gick upp i Högskolan i Jönköping, som inrättats som statlig högskola. Samtidigt startade informatörslinjen, som senare blev MKV-programmet[förklaring behövs]. År 1994 bildades Stiftelsen Högskolan i Jönköping. År 1997 senare invigdes den första etappen av det nya högskoleområdet vid Munksjön, men HLK[förklaring behövs] fanns kvar i de trångbodda lokalerna vid Västra torget. Undantaget var MKV-utbildningen, som flyttade in på Internationella Handelshögskolan under tiden som den nya HLK-byggnaden färdigställdes. År 2000 stod HLK:s nya byggnad klar, och i och med detta var alla fyra fackhögskolorna inom Högskolan i Jönköping samlade på ett enda campus.


August Rosén, född 29 mars 1877 i Östervåla socken, död 18 februari 1950 i Enskede församling, var en svensk frikyrkopredikant.
August Rosén var son till lantbrukaren Anders Olsson. Han började arbeta som urmakare men kom genom fadern, som var församlingsföreståndare tidigt i kontakt med praktiskt frikyrkligt arbete och genomgick efter omvändelse i tjugoårsåldern Svenska Missionsförbundets missionsskola i Stockholm 1900–1902. 1902–1911 var han predikant i Öregrund, Hedesunda och Sundbyberg, och 1911–1914 tjänstgjorde han som pastor i Göteborg. Efter att ha verkat i Karlstad 1914–1915 kallades han till Stockholm, där han förestod församlingen i Andreaskyrkan på Söder 1915–1921 och Immanuelskyrkan 1921–1943. Under denna tid anförtroddes han ett flertal styrelseuppdrag inom Svenska missionsförbundet. 1943 pensionerades han. Rosén gjorde som initiativtagare till Predikanternas riksförbund 1919 betydande insatser för höjandet av predikantkårens villkor. Som förkunnare följde han traditionerna från den evangeliska väckelsens genombrottsår. Samlingar av Roséns morgonandakter utgavs 1932, 1938 och 1941.


Suez Canal Authority är en statlig egyptisk myndighet som äger och driver Suezkanalen. Den grundades av Egyptens president Gamal Abdel Nasser i juli 1956 samtidigt med att Suezkanalbolaget nationaliserades.
Huvudkontoret ligger i Ismaïlia. Myndigheten har också kontor i Suezbolagets tidigare administrationsbyggnad i Port Said.
Företaget har 14 lotsstationer och en flotta på 60 fartyg, som bogserbåtar, mudderverk och kranfartyg.


Kia Abdullah, född 17 maj 1982 i London, är en brittisk författare och skribent. Hon har skrivit för publikationer som The New York Times, The Guardian och The Telegraph. 2006 författade hon boken Life, Love and Assimilation, tre år senare den psykologiska thrillern Child's Play. 2019 publicerades hennes första kriminalroman av hittills (2024) fyra.


Biografi
Abdullah, vars släkt har rötterna i Bangladesh, växte upp som ett av åtta syskon (varav sex systrar) i området Tower Hamlets i London. Under barndomen var hon den mest viljestarka och "rebelliska" av systrarna. Hon utexaminerades 2003 från Queen Mary University of London, som den första i syskonskaran.
Efter universitetet arbetade Abdullah i tre års tid i IT-branschen. Hon lämnade branschen och accepterade en hälften så hög lön för att få möjlighet att arbeta inom ett skrivande yrke. Redan 2007 började hon arbeta som skribent för The Guardian, och hon tog senare anställning på tidningen Asian Woman. Hon arbetade länge som skribent för en del olika publikationer och startade bloggen Atlas & Boots 2014.
Parallellt började Abdullah författa böcker. 2006 skrev hon sin första roman, Life, Love and Assimilation, inspirerad av hennes egna livserfarenheter. Boken skildrar livet för en ung kvinna med asiatiskt ursprung som växer upp i London, med de utmaningar det innebär att samtidigt leva i två kulturer. Tre år senare kom Child's Play, en psykologisk thriller med pedofiler och pedofiljägare. Båda hennes tidiga romaner har kvinnliga huvudfigurer med psykogiska brister, och böckerna kretsar delvis kring lockelsen till det mörka.
2019 debuterade Abdullah inom den bredare deckargenren. Hennes första roman, Take it Back, utsågs av The Guardian, The Telegraph och The Sunday Times till den bästa eller en av de bästa kriminalromanerna 2019. Året efter publicerades hennes andra roman, Truth be Told, och 2021 kom Next of Kin. Hennes fjärde roman, Those People Next Door, släpptes 2023. Böckerna ägnar stor plats åt rättegångsskildringar.


Hahn är en liten kommun och ort i Rhein-Hunsrück-Kreis i förbundslandet Rheinland-Pfalz i Tyskland.
Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Kirchberg (Hunsrück) tillsammans med ytterligare 39 kommuner.
Kommunen är belägen vid Hunsrückhöhenstraße och är mest känd för den i grannkommunen Lautzenhausen belägna flygplatsen Flughafen Frankfurt-Hahn.
På orten finns en liten idyllisk "Simultankyrka".


Upplands runinskrifter 68 (till höger på bilden) är ett vikingatida runstensfragment av sandsten i Spånga prästgård, Spånga socken och Stockholms kommun. Fragmentets storlek är 0,44 gånger 0,31 meter. Det återfanns 1910 vid en grävning i prästgårdens trädgård nära kyrkogårdens östra mur. U 68 förvaras numera i Spånga kyrkas vapenhus vid södra väggen.


Iso Kuusijärvi är den största av fyra småsjöar i Kuusijärvet, sjöar i Finland. De ligger i kommunen Kuhmo i landskapet Kajanaland, i den östra delen av landet, 500 km nordost om huvudstaden Helsingfors. Iso Kuusijärvi ligger 213 meter över havet. Arean är 32,1 hektar och strandlinjen är 3,12 kilometer lång. Sjön  ingår i Uleälvens huvudavrinningsområde.


För konstnären Wilhelm Napoleon Berglund, se Wilhelm Berglund.
Gustaf Wilhelm Berglund, född 21 oktober 1857 i Torpa, Västmanlands län, död 20 januari 1942, var en svensk konstnär.
Berglund var fram till sin död anställd som livjägare och betjänt av Gustaf V. Vid sidan av sitt arbete var han verksam som konstnär. Han studerade vid Tekniska slöjdskolan i Stockholm 1876–1878 där han tilldelades andra pris för sin teckningsförmåga. Sedermera utförde han samvetsgranna teckningar och porträttförstoringar i streckmaner samt målningar i akvarell och pastell. Han var från 1886 gift med Nanna Elisabet Wadholm (1863–1952) och far till Wilhelm Berglund. De är alla gravsatta i Högalids kolumbarium i Stockholm.


HŽ 2044 är en serie av diesel-elektriska lok byggda av amerikanska Electro-Motive Diesel år 1981.
De tillhör HŽ och drar både persontåg och godståg. Förutom i Kroatien finns liknande lok i bland annat Turkiet och Serbien. Maxhastighet är 124 km/h. Innan splittringen av Jugoslavien hade loket litterat JŽ-645. 35 stycken lok levererades till Jugoslovenske Železnice (Jugoslaviska järnvägarna) och 2009 fanns 23 stycken hos HŽ.


Gottfried Tabbert (Tabert), död 1664 i Stettin, Svenska Pommern, var en tysk guldsmed och medaljkonstnär.
Tabbert som blev borgare i Stettin 1663 och ålderman för det stettinska skyttegillet var anlitad som stämpelsnidare för de sista pommerska hertigarna. Flera av hans arbeten från 1630 till en bit in på 1660-talet är kända och finns bevarade i olika samlingar. Hans mest kända arbete är den emaljerade Gnadenmedaille som delades ut med anledning av segern vid Wittstock 1636. Han utformade även en prosvensk skådepenning med anledning av det svenska övertagandet av styret i Pommern 1641 och den svenska segern vid Leipzig 1642 samt de tre medaljer som slogs i samband med den siste pommerska hertigen Bogislav XIV:s begravning 1654. Vid sidan av sin medaljframställning var han även verksam som guldsmed och utförde guldsmedsarbeten som framställde belägringen och den pommerska hyllningen till Karl XI.


Lawrence Albert Johnston, född den 12 augusti 1855 i Sugar Grove, Pennsylvania, död den 10 juni 1918 i Saint Paul, Minnesota, var en svensk-amerikansk präst.
Johnstons föräldrar migrerade 1846 från Hässleby i Småland till Amerika. Han avlade studentexamen vid Augustana College (Rock Island, Illinois) 1879. Han blev 1881 prästvigd inom svensk-lutherska Augustanasynoden och betjänade olika svenska församlingar, varav den i Saint Paul i tillsammans 19 år. Han var en av förgrundspersonerna inom sitt samfund och beklädde olika förtroendeposter, som synodens vice president 1907–1911 och som president från 1911 till sin död. Han utgav 1903 en bok för konfirmander, Be thou faithful.


Isabella av Vertus, född 1348, död 1372, var en fransk prinsessa, och grevinna av Vertus. Hon var gift med Gian Galeazzo Visconti, som blev hertig av Milano efter hennes död.
Hon var yngsta dotter till Johan II av Frankrike och Bonne av Luxemburg. Hon gifte sig 8 oktober 1360 med Gian Galeazzo Visconti. I april 1361 gav hennes far henne grevskapet Vertus och förklarade henne för regerande grevinna av Vertus.
Hon avled i barnsäng.


Reliant hade introducerat sin första fyrhjuliga sportbil Sabre 1961 men försäljningen gick trögt, kanske beroende på den mindre lyckade formgivningen. 1964 ersattes den av Scimitar GT SE4, ritad av David Ogle.  Karossen var liksom på företrädaren gjord i glasfiberarmerad plast. Chassit hämtades rakt av från Sabre. Det hade individuell hjulupphängning fram och stel bakaxel samt skruvfjädrar runt om. Motorn var en rak sexa från Ford Zephyr. Två år senare ersattes den av en V6:a i två storlekar, även den från Ford.
Versioner:


Hösten 1968 presenterade Reliant en ny variant kallad Scimitar GTE SE5. Bilen var större på alla ledder och rymde även ett litet baksäte. Bakrutan var öppningsbar för enklare tillgång till bagageutrymmet. 1975 ersatte GTE SE6 med ytterligare större kaross för bättre utrymmen.
1980 introducerades den sista utvecklingen av Scimitar-familjen, cabrioleten Scimitar GTC SE8. Bilen hade en kraftig targabåge för att skydda vid en olycka.
Versioner: