На схід і північ від Погребів привільно розкинувся степ. Окремі його поля і пасовища мають назви, які прийшли з давнини. Інші - витвір фантазії односельців. Колись давно понад дорогою, що веде на с. Знам'янку, жив господар Лебідь. Тому поле тепер називається Лебедивщина. До 1939 року за Погребами був хутірець Кралівщина, власником якого був дрібний поміщик. Давно нема ні пана, ні хутірця, а поле Кралівщина існує.

Є під Погребами поле з поетичною назвою Озерце. Ніякого озера тут, звичайно, немає і не було. Просто це дуже знижене місце, де після сніжних зим та  дощового літа довго затримується вода.

Низинна місцевість, що прилягає до колишньої річечки Гнилиці, яка впадала у ставок с. Знам'янки, називається Островки. Річечка тепер нагадує велику канаву, яка несе воду весною під час дощів чи танення снігів. Але в давні часи, коли навколо неї ріс ліс, Гнилиця, мабуть, розливалася, і серед цього розливу підвищені місця нагадували маленькі островки. Тепер тільки назва урочища нагадує нам, які ми господарі в ставленні до природи. Зник ліс - не стало річечки.

Далі за річечкою простягаються поля, які називаються Велика і Степ. До 1939 року тут був і хутір з такою назвою. Але за рішенням колишніх керівників хутір  ліквідовано, а людей переселили в с. Погреби. Далеко від села одне з урочищ має назву Хуторище. Жителі села не пам'ятають навіть  переказів, щоб там колись був хутір. Але назва збереглася.

Збереглися деякі топонімічні назви і в самому селі. Центральна вулиця села  - Ніжинська. Вона й тягнеться в напрямку Ніжина, куди селяни їздили на ярмарки.

Кутки здебільшого іменуються за прізвищами їх жителів. Наприклад: Макогонівка, Клиновка, Черненків хутір. Є в Погребах хутір Ворожченків. Можливо, хтось із  предків був ворожбитом чи ворожкою. Під березовим гаєм, що ріс колись, притулився куток Березки. Пишається верболозом низинний куток Рокіта, який у дощове літо завжди у воді.