Sandgroparna.
Till vänster om vägen till Gerbyberget finns en del vattenfyllda gropar, Sandgroparna. Hit gick i tiden en liten skogsväg. Sand är bristvara i våra trakter där jordmånen mest består av lera från den gamla sjöbottnen. Här fanns emellertid sand och den grävde man upp och sålde för förtjänstens skull. Groparna fylldes med vatten och barnen var inte sena att utnyytja dem som naturliga skridskobanor.

En bit härifrån finns Forsnersvägen. Den har fått sitt namn av Jonka Forsner, den synskadade man som levde ett slags eremitliv här i en enslig stufa i skogen. Jonka Forsner var varmt kristen och tysta kvällar kunde man höra hans lovsång eka över bygden.

Hiekkakuopat.
Vasemmalla puolella Jerppyynmäelle vievällä tiellä on vedentäyttämiä kuoppia, joita kutsutaan hiekkakuopiksi. Tänne kulki aiemmin pieni metsätie. Seudullamme on hiekasta pulaa. Maa-aineksemme koostuu suureksi osaksi entisestä merenpohjasta kohonneesta savesta. Mutta täältä löytyy hiekkaa ja sitä on kaivettu ja myyty ansaitsemismielessä. Kuopat täyttyivät sittemmin vedestä ja lapset alkoivat käyttää niitä talvisin luistinratoina.

Vähän matkaa tästä on Forsnerintie, joka on saanut nimensä Jonka Forsnerin mukaan. Hän oli näkövammainen mies, joka eli erakkoelämää yksinäisessä mökissä metsässä. Jonka Forsner oli kristitty ja hiljaisina iltoina hänen kiitoslaulunsa kiirivät yli kylän.